264 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1005. 



kon ti aktioner. I kvantitativt hänseende äro däremot värme- 

 bildning och sammandragning för samma styrka af retningen 

 inom vidsträckta gränser oberoende af hvarandra. Vid lika 

 stark retning bildar den sammandragna muskeln desto mindre 

 värme, ju mera han redan är sammandragen. Under muskelns 

 återgång till hviloläget är värmebildningen sannolikt oberoende 

 af den form, under hvilken detta stadium förlöper. 



För Blix' undersökningar om muskelvärmet tillerkände 

 honom Svenska Läkaresällskapet år 1903 sitt årspris. 



Bland Blix' öfriga arbeten inom muskel- och nervfysiolo- 

 gien böra ännu nämnas hans automatiska afbrytare för varia- 

 bel rytm (1884), hans iakttagelser och anmärkningar om 

 fåglarnas flykt (1885), hans studie öfver förhållandet af ner- 

 vens tvärsnitt till de elektriska retmedlen (1885) äfvensom 

 hans skrift om människans arbetskraft (1901). I sistnämnda 

 afhandling beskrifver han en af Sandström under hans med- 

 verkan konstruerad vriddyn amograf äfvensom en trampergo- 

 graf, h vilka tillåta en noggrann uppmätning af förrättadt 

 yttre arbete, och meddelar i anslutning härtill resultaten af 

 ett antal medelst dessa apparater gjorda mätningar öfver maxi- 

 mala kraftyttringar hos människan. 



Det sista arbete, Blix offentliggjorde, hör också hit; 

 i detta beskrifver han en af honom och Sandström konstrue- 

 rad, med elektricitet drifven registreringsapparat, som sanno- 

 likt är den bästa af alla hittills konstruerade sådana; där- 

 jämte omtalar han MAREY'ska skrifkapslar med celluloid- 

 membran samt en pistonrecorder, i hvilken den tätt slutande 

 kolfven utan någon smörjning nästan friktionslöst rör sig i 

 cylindern. 



Till den praktiska kursen i fysiologi, sådan den af Holm- 

 gren anordnades i Uppsala, hörde också öfningar med den 

 HELMHOLTZ'ska oftalmometern. Det är mycket sannolikt, 

 att Blix just genom sin verksamhet såsom ledare af dessa 

 öfningar kom på tanken att konstruera en ny oftalmometer. 

 Härvid utgick han från den inom oftalmometrien dittills ännu 

 icke använda satsen, att en lysande punkt i hufvud- och 

 medelpunkten af en spegel sammanfaller med sin bild. Huru 



