280 VETENSKA]'SAKADEMIENS ÅRSBOK. 1005. 



Äfven om denna teori icke räcker till att förklara alla 

 hit hörande företeelser och ej heller kan anse.'* alldeles oan- 

 tastlig, så har den dock bidragit till att vidga vår insikt om 

 fartygsmotståndets natur, och resultaten af dess tillämpning 

 hafva uppväckt ett lifligare intresse för vidare arbeten i 

 samma riktning. Från denna tid, och till följd af de impulser, 

 som Froudes framgångsrika arbeten gifvit, datera sig de grund- 

 ligare undersökningarne på detta område. Under de sista åren 

 af 1800-talet anlades på flera ställen mekaniska laboratorier, 

 af sedda för utredande af alla de faktorer, som inverka på ett 

 fartygs fart. För närvarande finnas tio dylika, men Sverige 

 äger ännu icke något. Dessa laboratorier hafva erhållit be- 

 tydande dimensioner och kraft ansenliga anläggningskostnader. 

 Deras arbetsprogram ha småningom växt ut, så att de nu 

 mera omfatta nästan alla till hydrauhken hcirande frågor. 

 Det största af dem torde vara det i Bremerhaven, hvilket 

 inrymmer en vattenreservoar af 164 m:s längd, 6 m:s bredd 

 och 3,2 m:s djup. Kostnaden för detsamma, inklusive bygg- 

 nader, maskiner, apparater och instrument, uppgår i rundt 

 tal till 500,000 kr. 



Från dessa laboratorier föreligga redan för ångbåtsfartens 

 vidare utveckling oskattbara rön. Vi veta nu, att skenbart 

 obetydliga fel i ett fartygs eller en propellers form kunna 

 utöfva ett betydligt inflytande på farten och den totala verk- 

 ningsgraden af fartygets maskineri. Vi veta äfven, att alla 

 frågor, som beröra ett fartygs fart och behof af drifkraft på 

 ett billigare, mindre tidsödande och i synnerhet noggrannare 

 sätt kunna studeras vid ett dylikt laboratorium än genom 

 försök med färdiga fartyg. 



Det är visserligen sant, att skruf propellern långt förut 

 vunnit en vidsträckt användning och redan före 1860 i det 

 närmaste utträngt skofvelhjulen vid alla oceangående fartyg, 

 men däraf får man ingalunda draga den slutsatsen, att pro- 

 pellerproblemet var fullständigt löst. Man ägde nämligen 

 icke några exakta formler för att i h varje förekommande fall 

 beräkna en propellers fördelaktigaste form, storlek och om- 

 loppstal, och ehuru man med den kunde åstadkomma ett 

 bättre resultat än med de förut använda skofvelhjulen, så 

 visste man dock icke, huru långt man var från det bästa 

 möjliga. Till följd af denna bristande kunskap förbrukades 

 mången gång en oproportionerligt stor del af fartygens maskin- 



