02 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. li)()6. 



Bilftf/a 'i. 



Till 



Kgl. Vetenskapsakademien. 



Sedan akademien genom nådig remiss af den 8 jmii 1904 blifvit 

 anbefalld att afgifva underdånigt utlåtande med anledning af riks- 

 dagens skiifvelse af den 13 maj samma år angående skydd för vårt 

 lands natur och särskildt märkliga naturföremål, och sedan under- 

 tecknade den 14 sistlidne september erhållit akademiens njDjDdrag att 

 liärom inkomma med förberedande yttrande, få vi i ärendet vördsamt 

 anföra följande. 



Såsom i riksdagens skrifvelser framhålles, är den föreliggande 

 frågan föranledd af en inom riksdagen om vidtagande af åtgärder till 

 beredande af skydd för vårt lands natur och intressantare naturföreinål 

 väckt motion, hvars syfte »)nåhända närmast kan jämföras med hvad 

 af regering och riksdag blifvit åtgjordt för skyddandet af fornlämningar 

 och historiska minnesmärken», ehuru i föreliggande fall äfven natural- 

 historiska och estetiska intressen sjiela in, enär det gäller att före- 

 bygga, att en mängd djur- och växtarter samt ögat tilltalande ställen 

 genom markens uppodling eller genom vandalisering gå sin förstörelse 

 till mötes. Riksdagen, som finner detta syfte högst beaktansvärdt, 

 anser det vara hög tid att vi följa exemplet af en del främmande 

 länder, som med stor omtanke söka bevara enstaka minnesmärken af 

 ursprunglig natur niidt inne i odlade bygder. Då regering och riksdag 

 genom frikostiga anslag bidraga till utrustandet af vetenskapliga expe- 

 ditioner för utforskandet af aflägsna länder, vore det endast »följd- 

 riktigt, att vi omsider söka från undergång rädda något af hvad ännu 

 står att rädda af det för vårt lands ursprungliga natur säregna och 

 tilltalande». Riksdagen vill härvid icke »ifrågasätta något, som skulle 

 innebära ett ingripande i den enskildes rätt att med sin egendom för- 

 fara, som honom bäst synes, utöfver hvad nu gällande lag därom inne- 

 hållei", men då staten på de mest skilda ställen i vårt land äger 

 större eller mindre besittningar, kunde här och där en plats, där 

 sällsynta djur eller växter trifvas, ett egendomligt skogsbestånd, ett 

 vattenfall, någon säregen geologisk bildning o. s. v. fridlysas för 

 årerJcan, så att naturen där kunde lefva sitt eget ursi)rungliga lif.» 

 Angående de åtgärder, som för detta ändamål borde vidtagas, anhålles 

 af riksdagen i sagda skrifvelse om utredning, och är det med anled- 

 ning häraf, som Vetenskapsakademien af Kgl. Maj:t blifvit anbefalld 

 att inkomma med utlåtande i ärendet. 



På grund af den föreliggande frågans stora räckvidd hafva vi till 

 en början sökt bestämma huru långt akademiens uppdrag torde kunna 



