64 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 19U(). 



Likiiaiule cirkulär skulle af Veteiiskapsakadomien kunna sändas 

 till privata undervisningsanstalter saint till naturvetenskapliga sällskap 

 och föreningar, turistföreningen m. fl., hvilka förvisso) skulle pä allt 

 sätt söka att i detta hänseende gå alla herättigade önskningar till 

 mötes. 



Koniniitterade kunna nändigen med glädje vitsorda, att de pa 

 alla häll mötts af det största möjliga intresse och tillmötesgående, 

 hvilket synes lofva mycket godt för frågans utveckling i gynnsam rikt- 

 ning. Redan förut hade detta intresse, såsom i lektor Starhäcks motion 

 till riksdagen 1904 anföres, tagit sig uttryck på olika sätt. I detta 

 afseende vilja vi här endast erinra om det af professor H. Conwentz 

 från Danzig, naturskyddsfrågans främste målsman, på föranstaltande af 

 Svenska sällskapet för antropologi och geografi den 22 januari 19U4 

 härstädes hållna föredraget äfvensom om svenska skogsvårdsföreningens 

 olika åtgärder, särskildt för den sedermera af Kgl. Maj:t utfärdade 

 fridlysningen af tordmulen på skäret Bonden i Bottenhafvet. 



De åtgärder, som af kommitterade sedan de erhållit sitt uppdrag 

 vidtagits, liafva bestått däruti, att frågecirkulär utsändts till leda- 

 möterna af vetenskapsakademiens klasser för mineralogi, geologi och 

 fysisk geografi, botanik och zoologi, till motsvarande fackmän inom 

 vetenskapssocieteten i Uppsala och fysiologiska sällskapet i Lund, till 

 Biologiska föreningen i Göteborg, till alla domänintendenter och jäg- 

 mästare i riket samt till ett antal personer i öfrigt, som kunde an- 

 tagas vara för frågan särskildt intresserade. Vidare hafva pa kom- 

 mitterades därom gjorda framställning diskussioner i naturskyddsfrågan 

 företagits inom naturvetenskapliga studentsällskapet i Uppsala, bota- 

 niska sällskapet och geologiska föreningen i Stockholm samt botaniska 

 föreningen i Lund. 



De inkomna förslagen afse dels skydd för större eller mindre 

 områden eller nationalparker, dels skydd för enstaka arter eller en- 

 staka föremål. 



Inom nationalparkerna bör naturen lännias fullständigt ät sig 

 själf att ostörd lefva sitt eget lif, och åtminstone några af dessa om- 

 råden böra väljas så, att äfven det estetiska intresset blir tillgodosedt. 

 så att de omfatta storslagna och tilltalande naturscenerier. Lika litet 

 som någon skogsafverkning eller stenbrytning inom en nationalpark ma 

 äga rum, lika litet må därstädes idkas jakt eller fiske, och ej heller 

 må inom en sådan eventuellt befintliga vattenfall användas för indu- 

 striella anläggningar. Vid val af till nationalparker lämpliga områden 

 böra naturligtvis statens egna besittningar i första rummet ifråga- 

 komma, och ehuru det torde tillkomma domänstyrelsen att utvälja så- 

 dana, vilja kommitterade, här anföra några områden, som enligt deras 

 mening särskildt böra uppmärksammas. Om de härvid i främsta rum- 

 met nämna (roffska Sandön^ så beror detta på de särskilda omstän- 

 digheter, som i l)ilagan anföras och som göra frågan om densammas 

 afsättning till nationalpark särdeles brådskande och maktpåliggande. 

 Äfven må framhållas ett cirka 15 kvadratmil stort område kring Stora 

 SjöfalJrt i Luleå lappmark, där enligt kommitterades mening, på längiT 

 fram anförda grunder, äfven björnen bör åtnjuta fullständigt skydd. 



