124 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. li)0(). 



för planeten 1904 PH. — Af »Astronomiska iakttagelser och 

 undersökningar å Stockholms Observatorium» har under året 

 8:de Bandets 2:dra häfte utkommit innehållande »Beobacht- 

 ungen der Bieliden 1904 nebst einer allgemeinen Methode 

 zur Bestimmung des Radianten eines Sternschnuppenfalles». 

 Sedvanliga tidssignaler hafva under året från observatorium 

 aflåtits. Almanackor och kalendarier hafva i vederbörlig 

 ordning hållits allmänheten tillhanda. — Såsom biträdande 

 astronom tjänstgjorde fil. d:r K. G. Olsson och såsom assi- 

 stent vid de astrofotografiska arbetena fil. kandidat H. G. 

 Block. Efter det den senare för sina studiers skötande med 

 årets utgång lämnat sin befattning, har studeranden G. B. 

 Strömberg antagits såsom assistent för astrofotografi vid 

 Observatorium. 



Fysiska institutionen. 



De sedan en följd af år i institutionen bedrifna under- 

 sökningarne öfver metallernas spektra i elektriska ljusbågen 

 ha under det gångna året nästan uteslutande rört sig om 

 Uran. Af dess spektrum var redan förra året en del provi- 

 soriskt undersökt med tillhjälp af då disponibla klichéer, 

 framställda medelst från 3Ioissan i Paris erhållet Uran. Då 

 dessa klichéer i vissa delar af spektret, utom de egentliga 

 metallinierna förete en rätt störande kontinuerligt belyst bak- 

 grund, på hvilken de svagaste linierna stundom äro svåra 

 att urskilja, blef det af vikt att om möjligt försvaga detta, 

 sannolikt från någon oxid eller karbur af metallen härrörande 

 kontinuerliga spektrum. Ungefär samtidigt som försök i detta 

 syfte förehades erhölls från Moissan nya, likaledes i elektrisk 

 ugn framställda Uranprofver, som voro betydligt mindre kol- 

 haltiga än de äldre och som gåfvo klichéer, där intensite- 

 ten af det kontinuerliga spektret var märkligt reducerad. 

 Dessa klichéer ha användts för de definitiva mätningarna 

 af liniernas våglängder. Redan från början visade det sig, 

 att tillfölje af liniernas sällsynta skärpa en betydligt större 

 noggrannhet i mätningarne kunde erhållas än hvad i fråga 

 om förut bearbetade metallspektra varit fallet, i det att san- 

 nolika felet för en spektralart, som förut uppgått till i me- 

 deltal ± 0.oi.'> ÅE för Uranlinierna kunnat nedbringas till 

 ungefär hälften, ellej i alla händelser mindre än ± O.oio 



