162 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1906. 



allbekant, att växterna — frånsedt några säregna fall af hög 

 retlighet och snabb rörelse, såsom t. ex. sensitivorna och flug- 

 fällan — halva en allmän känslighet för vissa intryck från 

 yttervärlden, hvilka växten besvarar med vare sig ställflytt- 

 ning eller med böjningar och vridningar, som visserligen äro 

 långsamma, men mycket säkra och målmedvetna samt fullt 

 konstanta. 



De yttre faktorer, som utöfva detta inflytande på väx- 

 terna, äro bl. a. belysningen, omgifningens fuktighetsgrad, 

 tyngdkraftens riktning, i vissa fall närvaron af något smak-' 

 ämne m. fl. Redan en helt ung planta visar sådana infly- 

 telser af många olika slag. Hos en sådan återfinner man 

 först och främst det allbekanta förhållandet, att roten växer 

 nedåt och stammen uppåt. Genom talrika experiment, af 

 hvilka de första utfördes af engelsmannen Knight (1806), är 

 det bevisadt, att nämnda riktning hos både rot och stam 

 beror på tyngdkraften. Om plantan vändes upp och ned, så 

 dröjer det ej länge, innan den gör alldeles som t. ex. en skal- 

 bagge, då den lägges på rygg: den försöker komma »på rätt 

 köl», och om djuret misslyckas i sina ansträngningar, så miss- 

 lyckas icke plantan, ty den förmår att genom särskildt af- 

 passad tillväxt vända roten nedåt och stammen i vädret. 

 Dessa inneboende krafter kallar man geotropism, hos roten 

 »positiv geotropism» och hos stammen »negativ». — Vår unga 

 planta visar dessutom andra rörelser, som hänföra sig till 

 belysningens inflytande: roten kröker sig bort från ljuskällan 

 och söker mörkret, liksom de ljusskygga djuren, t. ex. dagg- 

 masken, termiterna, mullvaden; stammen däremot kröker sig 

 så, att toppen pekar mot ljuskällan, alldeles som biet, hum- 

 lan och fågeln, hvilka ju alltid flyga mot fönstret, då de 

 förirrat sig in i ett rum. Växtens egenskap att lyda belys- 

 ningsinflytelserna kallas heliotropism, »negativ» hos roten och 

 »positiv» hos stammen. — Men den späda plantan visar ännu 

 en annan egenskap: bladen utbreda sig ungefär vinkelrätt 

 mot ljusets infallsriktning: de äro såsom man säger transver- 

 salheliotropiska, en egenskap, som hvarje blomsterodlare torde 

 hafva iakttagit. Vill man ordna en samling krukväxter i ett 

 rum till en dekorativ bladgrupp, så går det lätt invid väggen 

 midt emot fönstret, men är omöjligt på själfva fönsterbrädet, 

 ty har man den ena dagen ordnat dem efter en viss plan, 

 så äro de dagen därpå i oordning: de vända oss ryggen, 



