164 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1906. 



skäl, hvarför vi ej skulle kalla detta organ äfven hos växterna 

 för ett sinnesorgan. 



Inom växtriket, likaväl som inom djurriket, finnas alltså 

 vissa organ, tillpassade för bestämda yttre intryck eller retmedel. 

 I det följande lämnas en kort redogörelse för några upp- 

 täckter af dylika organ, publicerade under de senaste åren. 

 De kunna sammanföras till 3 grupper: känselapparater, sta- 

 tiska apparater och ljuskänsliga apparater. 



1. Känselapparater, 



Många olika organ i växtriket äro känsliga för vidröring 

 af deras yta och retas däraf till en hastig rörelse af stor ut- 

 slagsvinkel. Hit höra blomdelarna hos vissa växter, särskildt 

 ståndarsträngarna och pistillens märke. 



Ett sådant exempel erbjuder blomman hos Opuntia vul- 

 garis, en i södra Europa allmänt odlad och förvildad kaktus- 

 växt. Då en insekt tränger ned i mellanrummet mellan 

 ståndarna och stiftet, böjer sig den yfviga ståndarsamlingen 

 inåt, så att insekten klämmes fast och får bana sig väg ut i 

 det fria midt ibland alla de mjöliga ståndarknapparna, och 

 detta bidrager till att ståndarmjölet i stor mängd föres till 

 en annan blomma. Orsaken till ståndarnas plötsliga rörelse 

 är den fina känsligheten hos insidan af strängarna. Om man 

 med en nål söker böja en ståndarsträng inåt, så visar den 

 sig okänslig, och likaså då man trycker den utåt och därvid 

 blott fattar i ståndarens knapp. Men om man stryker strän- 

 gens insida, helst närmare basen, så kröker ståndaren sig 

 själfmant mot blommans midt och stannar i denna ställning. 



På detta känsliga parti af ståndaren har österrikaren 

 Haberlandt upptäckt en egendomligt byggd öfverhud, ett 

 »sinnesepitel» med s. k. känselpapiller . Denna öfverhud eller 

 epidermis består af långa, smala celler, ungefär V» mm. långa, 

 hvar och en på sin midt försedd med en ytterst liten ut- 

 buktning, ungefär Vioo mm. bred. Under det epidermiscellens 

 yttervägg är någorlunda tjock, så är däremot utbuktningen 

 eller papillen i sin topp utomordentligt tunnväggig (dess vägg 

 är blott ^'ö eller Vio så tjock som väggen vid papillens bas). 

 I denna papill skjuter cellens plasma upp såsom ett smalt 

 utskott. 



