190 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 190B. 



Bland öfriga talrika samlingar som Cleve hemfört må 

 här endast nämnas en rik västindisk fossilsamling, hvars bear- 

 betning genom T. Vayland Vaughan nyss blifvit afslutad. 



Huru den grundlige diatomacékännaren senare på helt 

 annat sätt kunde göra geologien betydande tjänster skall 

 längre fram omnämnas. 



Vi återvända till den unge kemisten. Redan före sin 

 mineralanalytiska doktorsaf handling hade Cleve — vid 21 

 års ålder — publicerat en liten undersökning öfver ammo- 

 niakaliska kromföreningar (1) och därmed beträdt ett om- 

 råde, hvilket han under många kommande år flitigt genom- 

 forskade, nämligen de komplexa metallföreningarnas kemi. 

 De ammoniakaliska kromföreningarna hade Frémy kort förut 

 upptäckt; Cleve erhöll emellertid andra föreningar än den 

 franske kemisten och föreslog för sitt nya salt af samman- 

 sättningen Cr Cl 3 4 NHg HoO benämningen tetramminkrom- 

 klorid (1 och 6). Sedan han framställt ett större antal kom- 

 plexa kvicksilfver- och guldrhodanider (3 och 4) öfvergick 

 han, särskildt med af sikt att vinna en klar uppfattning af 

 de förut studerade kromföreningarnas konstitution, till den 

 beständigaste och rikhaltigaste klassen af ammoniakaliska 

 metallföreningar, nämligen platinans. På detta område hade 

 Cleve berömda föregångare, som uppdagat en mängd intres- 

 santa fakta, men ej lyckats sammanföra dem under en all- 

 män och tillfredsställande systematisk synpunkt. Den första 

 ammoniakaliska platinaföreningen framställdes 1828 af Magnus 

 ur platinaklorur och ammoniak; detta »gröna salt» Pt (NHg)^ 

 Pt CI4 är som bekant uppkalladt efter honom. Tio år senare 

 erhöll Gros på Ljebigs laboratorium genom behandling af 

 Magnus' salt med salpetersyra en serie klorhaltiga derivat af 

 typen CL, Pt (NHoJ^ (NOg)^. Magnus' salt var äfven utgångs- 

 punkt för den saltserie, som Reiset upptäckte 1840 och 

 hvilken härleder sig från den s. k. första REiSET'ska basen 

 Pt (NHg)^ (OH).,. Något senare — 1844 — fann Reiset en 

 ny klass af salter innehållande blott hälften så mycket am- 

 moniak som de förra; till grund för dessa föreningar ligger 

 Reisets andra bas. Särskildt intressanta blefvo dessa sist- 

 nämnda när Peyrone upptäckte en kropp lika samman- 

 satt med den andra REiSET'ska basens klorid, men tydligen 

 icke identisk med denna. 



