192 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1906. 



Genom Svanberg, som själf varit Berzelii lärjunge, 

 hade Cleve fått sin utbildning helt och hållet i berzeliansk 

 anda, och det var därför naturligt att han formulerade resul- 

 taten af sina första arbeten (5, 7, 8) öfver platinabaserna en- 

 ligt den gamle mästarens lära, allra helst som Cleve själf 

 hvarken ägde lust eller anlag för kritisk granskning af teorier. 

 Själf angaf han målet försitt arbete med följande ord (7 p. 20): 

 »Föranledd af en undersökning öfver ammoniakaliska chrom- 

 föreningar, för hvilkas riktiga bedömande jag ansåg nödigt 

 förskaffa mig en själfständig åsikt öfver de ammoniakaliska 

 metallföreningarnes konstitution i allmänhet, företog jag en 

 undersökning öfver de ammoniakaliska platinaföreningarne 

 förnämligast för att lära känna chlorens betydelse uti de af 

 Gros framställda salterna». 



Svaret på denna fråga blef att Gros' bas är fri från ha- 

 logener och utgör ett högre oxidationsstadium af den första 

 REiSET'ska basen. Cleve förstår här uppenbarligen med Gros' 

 bas hydroxylföreningen (0H)oPt(NH3)i(0H)o som ligger 

 till grund för såväl Gros' som Raewskis salter. De fyra 

 kloratomernas olika fällbarhet i Gros' klorid, således enligt 

 vår nu-v ärande uppfattning närvaron af 2 klorioneroch 2 icke 

 ioniserade kloratomer, betonade han särskildt och bringar 

 detta viktiga förhållande till uttryck i basens formel. 



Studiet af de GROs'ska föreningarna fortsattes i Wurtz' 

 laboratorium i Paris. Cleve hade förut erhållit ett salt som 

 enligt den empiriska sammansättningen kunde vara ett ba- 

 siskt sulfat af Gros' bas, men där blott en af de tre svaf- 

 velsyreekvivalenterna fälldes af baryt. Ur detta salt kunde 

 basen framställas; Cleve benämnde den sulfatodiplatinammin 

 och gaf den längre fram formeln 



0\ /NH3 . NHg . o . S0.> 

 /Pt\ 

 HO^ ^NH, . NH, . Cl. 



^återkommen till Stockholm 1868 fortsatte Cleve där på Ve- 

 tenskapsakademiens laboratorium sina arbeten öfver de am- 

 moniakaliska platinaföreningarna, och fann då en ny stor 

 klass af salter med komplicerad sammansättning. Uppkomna 

 genom inverkan af ammoniak på jodhaltiga salter af den 

 GROs'ska basen, utgjorde dessa ämnen de första representan- 

 terna för komplexa föreningar med en dubbelatom platina 



