BIOGRAFIER. — PER TEODOR CLEVE. 197 



(MosANDERS terbinjord) livars rosenröda salter halva ett från 

 didyms fullständigt skildt absorptionsspektrum. 



På detta stadium ingrep Cleve och hans medarbetare 

 HÖGLUND (15). I likhet med Berlin och Bahr funno de 

 intet spår af terbium i de undersökta jordarna, livilka upp- 

 delades i yttrium- och erbiumoxid, hvarefter Cleve och Hög- 

 lund framställde en mängd salter af dessa båda oxider. Efter 

 gammalt mönster betraktade de då ännu de sällsynta jord- 

 artmetallerna såsom tvävärdiga element. 



Några få år förut hade Mendeléjeff riktat kemien med 

 en tanke af utomordentlig fruktbarhet. Tidigare arbets- 

 resultat kunde nu bedömas från en enhetlig synpunkt och 

 det periodiska systemets teoretiska innehåll gaf den experi- 

 mentella forskningen nya, lifliga impulser. Med den säkerhet 

 som utmärkte Mendeléjeff, då han häfdade konsekvenserna 

 af sitt system, förutsägande tillvaron af nya element och 

 kritiserande äldre arbeten, fordrade den ryske forskaren att 

 de sällsynta jordmetallerna, hvilka dittills ansetts tvåvärda, 

 skulle flyttas till schemats tredje grupp. 



En granskning af det MENDELÉJEFP'ska systemet var af 

 största intresse för den allmänna kemien, och studiet af de 

 sällsynta jordarterna, hvilka utgjorde en pröfvosten för det 

 nya schemat, ryckte åter upp i första ledet. Det var därför 

 icke märkvärdigt att Cleve ägnade sin stora arbetskraft åt 

 lösningen af dessa problem, hvilka framför allt fordrade en 

 säker och uthållande experimentator. 



Först reviderade han den med Höglund påbörjade under- 

 sökningen af yttrium och erbium och därpå bearbetade han 

 ingående grundämnena torium, lantan och didym, så att han 

 redan år 1874 kunde utgifva en omfattande monografi öfver 

 dessa fem element (16). Det återstående grundämnet cerium 

 underkastades samtidigt en noggrann undersökning af S. 

 JoLiN under Cleves ledning. Ur den sålunda vunna känne- 

 domen af ett stort antal föreningar drog Cleve slutsatsen att 

 torium säkert är ett fyrvärdigt ämne, under det att de öfriga 

 fem metallerna utgöra en naturlig grupp af kemiskt nära 

 besläktade element, bland hvilka å ena sidan cer och lantan, 

 å andra sidan yttrium och erbium stå hvarandra 3^tterst 

 nära och enligt Marignac och Topsoe äro genomgående iso- 

 morfa. Didymen intager en mellanställning och ger salter 

 som äro isomorfa än med det första metallparets och än 



