200 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. l'JO(J. 



komponenterna praseodyms (140,. t) och neodyms (143, (i). 

 Äfven den med samariumhaltigt material utförda tidigare 

 undersökningen öfver didyms salter behöfde omgöras (43). I 

 ett annat arbete beskrefs de sällsynta jordarternas förhål- 

 lande till vätesuperoxid och framställningen af flera super- 

 oxider (40). En monografi öfver samarium (39, 41, 42) inne- 

 håller förutom heskrifningen af en mängd salter en atom- 

 viktsbestämning på detta grundämne. Materialets höga grad 

 af renhet framgår af den synnerligen goda öfverensstämmelsen 

 mellan Cleves resultat, 150, 02 (0=16) och Brauners och 

 Bettendorffs senare värden, äfvensom med Urbatns och 

 Lacombes nyaste tal 150,3 4. 



Detta var den sista experimentalundersökning som Cleve 

 själf utförde på de sällsynta jordarternas område. Men sin 

 rika erfarenhet ställde han allt framgent med största bered- 

 villighet till sina talrika lärjungars disposition, äfvensom det 

 högst betydande material, han under årens lopp samlat på 

 Uppsala laboratorium. En fortsättning af Cleves verk utgöra 

 sålunda de fyra monografier, som under det sista årtiondet 

 framgått ur hans skola: Öfver praseodym (C. v. Schéele 

 1898), öfver gadolinium (C. Benedicks 1900), öfver ytterbium 

 (Astrid Cteve 1901), öfver neodym (O. Holmberg 1903) 

 samt G. Bodmans arbete öfver vismut- och praseodym- 

 salternas isomorfi. Dessutom har Sven Forsling underka- 

 stat Uppsala-materialet flera utförliga och intressanta spektro- 

 skopiska undersökningar (Bih. Vet. Akad. 1892 — 1899), och 

 särskildt må framhållas Forslings bearbetning af ett holmium- 

 material som A. Langlet uppdelat i tolf fraktioner (ibid. 28, 

 n:o 1). 



Sammanfattande kan man om Cleves och hans skolas 

 forskning öfver de sällsynta jordarterna säga, att den kraftigt 

 bidrog till utrönandet af dessa ämnens ömsesidiga ställning 

 och kemiska natur. 



Af en ny uppblomstrande industri anlitad som främsta 

 auktoritet, hade han ännu under sina senaste lefnadsår till- 

 fredsställelsen att kunna gagna praktiska mål genom sin sak- 

 kännedom. Cleves vetenskapliga insats på detta område be- 

 lönade Royal Society i London år 1894 med DAVY-medaljen. 



Äfven en annan gren af kemisk forskning, på livilken 

 Cleve nedlagt mångårigt arbete, har blifvit af betydelse för 

 praktiken. Vid den tid, då Cleve öfvertog ledningen af Upp- 



