204 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 11)06. 



dels åt stora teoretiska problem, dels åt biologiska uppgifter, 

 hvilka för sin lösning kräfde större hjälpmedel och hjälpkrafter 

 samt mer tid än Cleve hade till sitt förfogande. 



Så kom det sig att Cleve under återstoden af sitt lif 

 odeladt ägnade sin ännu obrutna forskningsifver och sin 

 outtröttliga p^rbetskraft åt studiet af plankton, därmed åter- 

 vändande till biologien, som han alltsedan sin ungdom aldrig 

 helt försummat. 



Som ung student hade han särskildt sysselsatt sig med 

 utforskandet af vissa sötvattensalger såsom släktet Vaucheria 

 (78), Desmidiaceerna (80) och familjen Zygnemaceae (83), öfver 

 hvars svenska arter han utgaf en monografi år 1868. Dess- 

 utom finna vi redan då några uppsatser om kiselalgerna 

 (81 och 82) hvars förnämste kännare han med tiden skulle 

 blifva. Bland det stora antalet rent deskriptiva diatomace- 

 arbeten är hans Synopsis of the naviculoid diatoms (103, 

 105) det viktigaste och mest omfattande. Författaren kan 

 icke våga själf afgifva något omdöme om Cleves biologiska 

 arbeten. Emellertid synes fackmännen — hvilken ståndpunkt 

 de än må intaga — vara ense om den stora nytta,n af detta 

 verk, hvilket ensamt i sitt slag hittills förenat fullständighet 

 med sakkunnig kritik. Det erkännande han fann på detta 

 sitt älsklingsområde — han var hedersledamot af Royal Micro- 

 scopical Society — beredde Cleve, som eljest satte föga värde 

 på yttre utmärkelser, stor glädje. 



Sin grundliga kännedom om kiselalgerna har Cleve gjort 

 fruktbärande inom två andra vetenskaper: geologien och 

 hydrograf ien . 



I fossila diatomaceskal hafva geologerna funnit ett ut- 

 märkt hjälpmedel att inom vissa gränser bestämma jordlag- 

 rens ålder och bildningsvillkor. Af synnerligt praktiskt värde 

 har den i sitt slag nya klassifikation visat sig vara, som 

 Cleve utarbetat öfver de postglaciala bildningarne i Norden 

 på grund af deras fossila diatomaceer. Såsom bihang till en 

 afhandling af N. O. Holst (Om Östersjöns och Bottniska 

 vikens postglaciala geologi; Sv. Geol. Unders. Afh. Ser. C. 

 N:r 180) har Cleve lämnat en förteckning på de för olika 

 lager och på olika ställen karakteristiska artassociationerna 

 med särskildt framhållande af ledformerna. 



»Det är också icke mera än en skyldig gärd af rättvisa 

 — skrifver N. O. Holst (1. c. p. 7) — att här erkänna, att 



