206 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1906. 



ishafvets olika delar och under sista åren äfven från Röda 

 hafvet (129), den indiska oceanen med malayska hafvet (130, 

 137) och Sydafrika (140). 



Hans ovanliga energi och enorma arbetsförmåga gjorde 

 det för honom möjligt att ständigt sätta sig in i nya 

 områden. Det särskildt utmärkande för honom såsom plank- 

 tonforskare var hans enastående förmåga att igenkänna 

 enskilda former, samt den hastighet och säkerhet hvarmed 

 han uppfattade det karakteristiska hos en art och kunde 

 återgifva det i ett namn, en kort beskrifning och en ofta 

 blott skisserad afbildning. Jag tänker härvid närmast på 

 fytoplanktonorganismerna, som jag är i stånd att döma om, 

 men jag antager att detsamma gäller äfven om de animaliska 

 planktonformerna. Naturligtvis har det någon gång händt 

 honom att taga fel i sina artbestämningar; om specialister 

 på en eller annan grupp af organismer sedan påvisade sådana 

 misstag, var ingen mer beredvillig än Cleve att erkänna 

 dem och rätta dem i nästa arbete. Det var icke så mycket 

 organismerna själfva hvilka numera intresserade honom, de 

 voro för honom hjälpmedel och material att grunda och 

 styrka hans åsikter om hafsströmmarnas förlopp och art i 

 öfrigt samt deras betydelse för fiskeri och klimat. Här lig- 

 ger tyngdpunkten af Cleves betydelse som planktonforskare 

 och det måste sägas att han på detta område står såsom 

 en pioniär och förare, hvilken alltid skall nämnas bland plank- 

 tologiens fäder. 



Hela hans uppfattning af planktologien afviker så myc- 

 ket från den af Hensen grundade Kieler-skolans, att man 

 kan betrakta dessa båda riktningar som direkta motsatser, 

 och liksom Kieler-skolan är ensidig var Cleve detta också. 

 Framtidens planktonforskning kommer säkert att gå en medel- 

 väg och skall veta draga nytta af det värdefulla i båda 

 antagonisternas synpunkter. 



Det är icke lätt att gifva en kort karakteristik af Cle- 

 ves idéer inom j)lanktologien. 



Han hörde icke till dem, som i sina publikationer gifva 

 en samlad redogörelse för sin uppfattning. Nej, denna måste 

 sammanställas ur många spridda uppgifter. Så mycket kan 

 dock sägas, att han ansåg organismerna starkt bundna till 

 de hafsströmmar, i hvilka de finnas; ja, i den grad att man 

 af förekomsten af en organism kunde sluta sig till hvarifrån 



