BIOGRAFIER. — TER TEODOR CLEVE. 209 



under ferierna utländska resor för att hämta frisk luft och 

 underhålla personliga förbindelser med sina kolleger — i många 

 af utländska lärda samfund var han medlem, liksom de flesta 

 nordiska lärda sällskap redan tidigt hade invalt honom (Upp- 

 sala Vetenskaps-Societet 1875, Lunds fysiografiska sällskap 

 1882, Danska Videnskabsselskabet 1880, Kristiania Viden- 

 skabsselskab 1892). Med förkärlek besökte han England, 

 dragen af många vänskapsband. Representant för Uppsala 

 universitet vid en akademisk högtid i Glasgow, kreerades han 

 1896 till jur. utr. hedersdoktor. Alltifrån Nobelkommittéer- 

 nas bildande tills sjukdomen af bröt hans verksamhet var 

 Cleve ordförande i Vetenskapsakademiens Nobelkommitté 

 för kemi, hvars sammanträden han ledde med det lifligaste 

 intresse. I Nobelstiftelsens första publikation finna vi en 

 biografi öfver Alfred Nobel af hans hand (Les prix 

 Nobel 1901). 



Redan länge hade Cleve gladt sig att vid 65 år kunna 

 lämna tjänsten för att ostördt få ägna sig åt planktonforsk- 

 ningen, med hvilken han just då var som ifrigast sysselsatt. 

 Alltid frisk och sund och måttlig i sina lefnadsvanor syntes 

 han berättigad att räkna på ännu många år af framgångsrikt 

 arbete. Men annorlunda var bestämdt. Tjänstledig under 

 hösten 1904 hade han just hunnit flytta till Göteborg, där 

 en af hans gifta döttrar var bosatt och dit äfven närheten 

 af Bornö hydrografiska station drog honom, då ett plötsligt 

 utbrott af pleuritis lade honom på sjukbädden i december 

 samma år. Optimistisk som alltid ville han under flera må- 

 nadar icke tillmäta sjukdomen någon betydelse, men led myc- 

 ket af sin tvungna o verksamhet. Ett hj ärtlidande gjorde 

 emellertid tillståndet allt mera kritiskt. Efter en öfver- 

 gående förbättring kunde han resa till Uppsala, där han i sitt 

 gamla Kemikum dog den 18 juni 1905. 



För honom var forskningen lifvet och hans verk skall 

 bevara forskarens minne. 



Vetenslcapsakademiens Årsbok. 4. UHjö. 14 



