BIOGRAFIER. — TOBIAS ROBERT THALÉN. 223 



Såsom jag redan påpekat, intaga bland Thaléns vetenskap- 

 liga arbeten hans spektroskopiska undersökningar utan jämfö- 

 relse främsta rummet. Den första fråga på detta område, livar- 

 med han sysselsatte sig redan 1860, var ett försök att bestämma 

 våglängderna för några af solspektrets linier i ultraviolett, en 

 uppgift, som visserligen på ohka sätt redan något förut behand- 

 lats dels af Esselbach dels af Eisenlohr, men med så ringa fram- 

 gång, att Thaléns undersökning kan anses såsom fullkomhgt ny. 

 Den är äfven därigenom intressant, att fixeringen af de olika 

 liniernas eller liniegruppernas relativa läge skedde, såsom det 

 synes för första gången, genom uppmätning på collodiumfoto- 

 grammer af spektrum af första ordningen framställdt med till- 

 hjälp af ett diffraktionsgitter och en större tub, som kombine- 

 nerats till en spektrograf enligt den redan af Fraunhofer an- 

 vända metoden. Med tillhjälp af Fraunhofers våglängdsbe- 

 stämningar för linierna G och H, till- hvilka de öfriga hnierna 

 anslötos, kunde Thalén för dessa härleda de sökta våglängderna. 

 Hvad som vid dessa bestämningar ej kan undgå att öfverraska 

 är den noggrannhet, som utmärker desamma. Ehuru ringa 

 mot hvad som sedan uppnåtts, var den likväl vid denna tid 

 och såsom resultat af ett första försök, högst betydlig och fullt 

 tillräcklig att visa ej blott den fotografiska observationsmeto- 

 dens öfverlägsenhet, utan äfven den skicklighet, hvarmed ob- 

 servatorn förstått att begagna sig af sina i flera afseenden syn- 

 nerligen ofullkomliga instrument ella hjälpmedel. 



Vid den tidpunkt, då Thalén var sysselsatt med dessa för- 

 sök, hade Ångström redan utstakat planen till en genomgående 

 revision af alla dittills utförda spektralarbeten. Ett underlag 

 af oskattbart värde för en sådan revision bildade Kirchhoffs 

 just då utkomna undersökningar öfver solspektret och de kemi- 

 ska elementens spektra, men då dessa undersökningar i af seende 

 på det förra endast omfattade sträckan A — G, samt rörande me- 

 tallernas spektra endast angåfvo läget af ett ganska begränsadt 

 antal linier, så blef den närmaste uppgiften, dels att utsträcka 

 Kirchhoffs atlas öfver solspektret äfven till den violetta delen, 

 dels att registrera metallernas spektrallinier med större full- 

 ständighet och i en utsträckning, som kunde anses tillräckhg 

 för kemiskt-analy tiskt behof. Den förra uppgiften ha Ång- 

 ström och Thaién gemensamt löst i en 1866 i Vetenskapsakade- 

 miens handlingar publicerad afhandling, under det att den se- 

 nare undersökningens resultat föreligga i en af Thalén samma 



