BIOGRAFIER. — TOBIAS ROBERT THALÉN. 225 



skulle framstå såsom den där gjort och bevisat allt, som skulle 

 göras och bevisas. Att i denna uppfattning ännu i dag föga 

 ändrats har nog till stor del sin grund däri, att den utredning 

 af denna, liksom af flera andra frågor inom spektroskopiens 

 äldre historia, som Thalén i ofvannämnda arbete lämnat på 

 vårt språk, för flertalet fysiker förblifvit fullkomligt obekant. 

 Med allt erkännande af Kirchhoffs obestridligt stora förtjänster 

 på detta område måste man med Thalén fordra, att rättvisa 

 göres åt alla dem, som däri varit hans föregångare, vare sig att 

 deras arbeten vid tiden för hans undersökningar varit honom 

 bekanta eller ej. 



De här nämnda arbetena voro emellertid blott förberedel- 

 ser till andra, mer fundamentala. Hittills hade spektroskopi- 

 sterna för fixeringen af spektralliniernas lägen betjänat sig af 

 arbiträra skalor, olika för hvarje instrument, och man inser 

 lätt, att denna metod, knappt tillfyllestgörande för den kemiska 

 spektralanalysens enkla behof, i längden måste bli allt mer 

 otillfredsställande och medföra en oreda, som i flere fall måste 

 göra i och för sig goda iakttagelser oanvändbara och tillföljd 

 däraf värdelösa. Frågan gällde således att åvägabringa en 

 normalskala, till hvilken alla spektralobservationer kunde hän- 

 föras med bibehållande af full jämförbarhet sinsemellan. För 

 vinnande af en d\dik allmängiltighet måste en sådan skala 

 baseras på naturens egna konstanter, i närvarande fall således 

 på ljusets våglängder, med andra ord, hvad som fordrades var 

 ett normalt solspektrum, där sollinierna voro ordnade efter 

 sina våglängder och detta med så stor noggrannhet som möjligt 

 samt tillräckligt i detalj för att tillåta, att därur härleda våg- 

 längden för hvarje annan spektrallinie med tillfredsställande 

 noggrannhet. Det är detta stora fundamentala arbete, som 

 utfördes af Ångström i medlet af 60-talet, delvis med Thaléns 

 tillhjäl]) och som alltifrån sin publikation 1868 under mer än 

 tvänne decennier utgjort den enda grunden för hvarje verkligt 

 vetenskaplig spektroskopisk undersökning. Svårligen kan man 

 till sitt fulla värde uppskatta det rent af välsignelsebringande 

 inflytande detta verk haft på den spektroskopiska vetenskapens 

 utveckling, oaktadt detsamma, såsom senare undersökningar 

 visat, i verkligheten på långt när ej uppnått den höga grad af 

 precision, som dess författare eftersträfvat. Att närmare ingå 

 på orsakerna härtill är här ej platsen; blott en medverkande 

 omständighet skall i det följande vid omtalandet af ett senare 



Vetenskapsakademiens Arshoh. 4. 190C. 15 



