228 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1906. 



sorptionssatsen den kvalitativt kemiska analysen af solens 

 yttre höljen grundar sig. För metallernas evaporering hade 

 Kirchhoff därvid, liksom alla spektroskopister före honom, an- 

 vändt induktionsgnistan. Antalet metallinier, som med detta 

 glödgningsmedel kunna observeras är likväl, sä länge man in- 

 skränker sig till okularobservationer, ej synnerligen betydligt 

 och de Kirchhoff ska kartorna upptaga sålunda t. ex. för järnet, 

 blott omkring 70 med sollinier coinciderande linier. I sam- 

 band med sina of van nämnda studier öfver solspektrets violetta 

 del anställde äfven Ångström och Thalén dylika jämförelser, 

 men ersatte därvid induktionsgnistan med den elektriska ljus- 

 bågen. Det var första gången detta mäktiga förgasningsmedel 

 användes inom spektroskopien och resultatet var onekligen 

 öfverraskande. Till de förut af Kirchhoff iakttagna 70 järn- 

 linierna kunde Ångström och Thalén nu lägga omkring 400 

 nya, till största delen i solspektret representerade linier, och 

 därjämte till de i solen förut funna metallerna ännu en, näm- 

 ligen mangan. Värdet af den elektriska ljusbågen för fram- 

 ställning af metallernas spektra var därigenom påtagligt ådaga- 

 lagd, och man hade kunnat vänta, att en genomgående revision 

 af dessa spektra med dess tillhjälp skulle ha blifvit den omedel- 

 bara följden af dessa försök. Att så ej skedde, och att detta 

 rika område af spektroskopien under ännu bortåt 20 år lämna- 

 des obearbetadt, är emellertid lätt förklarligt, då det enda då 

 tillgängliga medlet för framställning af större elektriska energi- 

 mängder utgjordes af de elektriska hydrobatterierna, som ge- 

 nom sin obekvämhet måste utesluta hvarje tanke på ett dagligt 

 bruk. Först sedan genom uppfinningen af dynam omaskinen 

 ett bekvämt medel till framställning af starka elektriska ström- 

 mar vunnits, kunde frågan om ett systematiskt genomforskande 

 af metallernas spektra i större skala upptagas, och detta var 

 äfven den uppgift, som Thalén, sedan han i början af 1880- 

 talet förskaffat sig den nödiga elektriska installationen, för sig 

 uppställde. Tillföljd af flera omständigheter, som här ej när- 

 mare kunna specificeras, blef han likväl nödsakad att inskränka 

 sig till blott en ringa del däraf, nämligen till studiet af järnets 

 bågspektrum, ett arbete, som utkom år 1884 och som vid sidan 

 af Kaysers, fem år senare publicerade mer omfattande under- 

 sökning, ännu utgör en af de viktigaste källorna för vår känne- 

 dom om detta spektrum. 



