232 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1906. 



elektriciteten och magnetismen. Hit kan räknas hans redan 

 som docent i astronomi utförda försök öfver telegrafisk längd- 

 bestämning, en metod, som vid denna tid (1856) började mer 

 och mer komma i bruk, men hvars resultat tillföljd af flera 

 omständigheter då ej visade sig fullt tillfredsställande. Bland 

 de orsaker, som därvid inverkade störande, hade man i främsta 

 rummet att fästa sig vid de fel, personliga eller instrumentella, 

 som vid iakttagandet af själfva signalerna begingos, och det är 

 aflägsnandet eller förminskandet af dessa fel, som Thalén genom 

 sina försök söker uppnå. Till denna tidigare period höra äfven 

 hans ett par år senare under vistelsen på Webers laboratorium 

 i Göttingen och under hans ledning utförda studier öfver in- 

 duktionsströmmarnes varaktighet och intensitet, speciellt med 

 hänsyn till den magnetiska induktionen i järn, hvaraf effekten 

 af den då nyss uppfunna Ruhmkorffska induktionsrullen så vä- 

 sentligt beror. Med anledning af vissa af Weber funna egen- 

 domhgheter i fråga om järnets magnetiska induktivitet företog 

 Thalén häröfver en serie undersökningar, hvaraf dock blott en 

 del publicerades i Vetenskapssocietetens Acta 1861, under det 

 flera därmed besläktade frågor, som han ursprungligen synes 

 ha haft för af sikt att närmare studera, undanträngdes af de 

 vida viktigare spektroskopiska undersökningar, åt hvilka han 

 då tillsammans med Ångström började egna sina krafter. 



Af större betydelse än dessa ungdomsarbeten på elektrici- 

 tetens och magnetismens område är Thaléns mångåriga verk- 

 samhet beträffande jordmagnetismen. Denna del af jordens 

 fysik hade såsom bekant genom Gauss' klassiska arbeten under 

 förra århundradets första hälft uppnått en hög grad af utveck- 

 ling, och bland de vetenskapliga institutioner, som deltogo i 

 den då bildade internationella magnetiska föreningens arbeten, 

 var äfven Upsala universitets observatorium under Gustaf 

 Svanbergs ledning. När sedan i början af 1860-talet en mag- 

 netisk paviljong af Ångström anlagts i samband med den fy- 

 siska institutionen, öfverflyttades de jordmagnetiska studierna 

 från Observatoriet till denna senare institution. Bland de tal- 

 rika svenska fysiker, som sedan dess egnat sig åt jordmagne- 

 tiska undersökningar inom vårt land, framstår vid sidan af 

 Ångström själf i främsta rummet Thalén, som dels genom upp- 

 repade omfattande resor i och för bestämning af de jordmagne- 

 tiska elementen i landets olika delar, dels genom den hand- 

 ledning han gifvit flera yngre forskare på detta område, i hög 



