BIOGRAFIER. — TOBIAS ROBERT THALÉN. 233 



grad bidragit till utvidgande af kännedomen om vårt vid- 

 sträckta lands jordmagnetiska förhållanden. I samband med 

 dessa undersökningar leddes Thalén äfven till ett för gruftek- 

 niken praktiskt värdefullt resultat, nämligen till en enkel metod 

 att medelst magnetiska mätningar undersöka läget och ut- 

 sträckningen af järnmalmfvndigheter. ^letoden grundar sig 

 på ett närmare studium af de för alla iakttagare på detta om- 

 råde välbekanta oregelbundenheter eller störingar i de jord- 

 magnetiska elementens förlopp, som flerstädes observeras, och 

 hvilkas förklaring endast kan sökas i närvaron af underjordiska 

 magnetiska malmmassor i närheten af observationsorten. Det 

 är tydligt, att man genom undersökning af något af de jord- 

 magnetiska elementen, t. ex. den horisontella komposanten, i 

 omgif ningen af ett sådant ställe bör kunna bestämma läget af 

 den störande malmmassan. Idéen till denna metod synes ur- 

 sprungligen ha framställts af .Ångström, utan att han dock 

 därvid närmare angifvit sättet eller medlen till dess förverkli- 

 gande. Förtjänsten häraf, och särskildt undersökningen och 

 fastställandet af de förenklingar i af seende på instrumenter och 

 observationssätt, som för det praktiska bruket kunde och borde 

 införas, tillkommer Thalén, och han har därigenom åt bergs- 

 ingeniören lämnat ett hjälpmedel, som i enkelhet knappt står 

 tillbaka för den förut härtill använda grufkompassen, men i 

 tillförlitlighet betydligt öfverträffar densamma. 



Såsom man af det ofvanstående finner, tillhöra Thaléns 

 vetenskapliga arbeten helt och hållet experimentalfysiken. 

 Han var ock i främsta rummet experimentator och såsom sådan 

 ej blott fyndig, utan äfven och framför allt ytterst sorgfällig 

 och samvetsgrann. Därmed är likväl ej sagdt, att de teoretiska 

 delarne af hans vetenskap voro honom främmande, tvärtom 

 egde han i desamma både djupa och vidsträckta insikter, utan 

 hvilket han åt sina akademiska föreläsningar säkerligen ej 

 skulle ha kunnat ge den fulländning, som med rätta så högt 

 värderades af alla dem, som hade förmånen att åhöra desamma. 

 Det stundom hörda talet, att teoretiska undersökningar skulle 

 af honom på något sätt ha ringaktats, är därför fullständigt 

 utan grund. Men hvad han af hvarje vetenskaplig teori ford- 

 rade var, förutom logisk stränghet, en möjligast noggrann an- 

 slutning till den genom samvetsgrannt utförda experimenter 

 gifna erfarenheten; alla lättvindiga spekulationer, utan till- 

 räckligt stöd i denna, eller i bästa fall grundade på mer eller 



