234 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1906. 



mindre otillförlitliga iakttagelser, i synneriiet om därjämte 

 dessas resultat för ändamålet godtyckligt behandlats, voro 

 honom en styggelse. Hvad han om sådana s. k. teorier tänkte, 

 fördolde han icke, och det gifna vitsordet var stundom expres- 

 -sivt nog, för att hos åhöraren aflägsna hvarje spår till miss- 

 uppfattning af hans mening. Det är under sådana förhållan- 

 den naturligt, att Thalén i afseende på sina egna undersök- 

 ningar städse sökte att uppnå största möjliga noggrannhet, i 

 synnerhet i de fall, då frågan gällde numeriska bestämningar. 

 Man har någon gång framkastat den åsikten, att han i detta 

 liänseende måhända drifvit sin skrupulösa omsorg för långt; 

 «n minst sagdt egendomlig uppfattning i fråga om undersök- 

 ningar inom en vetenskap, som i likhet med fysiken är, eller 

 åtminstone bör vara, en precisions vetenskap, hvars framsteg 

 just däri har sin hufvudsakliga betingelse. Det är denna nog- 

 grannhet, som åt Thaléns arbeten förlänar ett bestående värde, 

 äf ven om dessa genom nyare, af bättre hjälpmedel understödda, 

 forskningar i detta hänseende betydligt öfverträffats. 



De undersökningar af Thalén, som i det föregående i kort- 

 het omnämnts, bilda emellertid blott en sida af hans veten- 

 skapliga verksamhet, åt hvilken han för öfrigt blott kunnat 

 egna en mindre del af sin tid. Hur ringa denna till egentlig 

 vetenskaplig forskning disponibla tid för våra universitetslärare 

 understundom kan bli är för välbekant, för att här vidare be- 

 höfva framhållas, och hvad Thalén beträffar, torde den i allt 

 väsentligt ha inskränkt sig till sommarferierna, under det läse- 

 terminerna så godt som helt och hållet upptogos af undervis- 

 ningen eller andra akademiska göromål. Åt denna verksam- 

 het ägnade Thalén den största omsorg, framför allt åt sina 

 föreläsningar, hvilkas sällsynta fulländning så till form som 

 innehåll ännu hos hans elever torde kvarstå i liflig liågkomst. 

 Att ändra eller återtaga en gång gjorda uttalanden, eller corri- 

 gera en gång på taflan nedskrifva formler, var hos Thalén något 

 alldeles oerhördt, och jag kan knappast påminna mig något 

 sådant fall under den tid af flera år, som jag åhörde hans före- 

 läsningar. Den genomskinliga klarhet, som utmärkte dessa, 

 medförde vidare den stora fördelen att desamma, äfven om 

 innehållet var allt annat än elementärt, utan svårighet kunde 

 följas af åliörare på de mest olika stadier, så mycket hellre som 

 de illustrerande experimenten, där sådana förekommo, städse 

 voro med stor omsorg anordnade och ett misslyckande på grund 



