Nr. 2] MJØSENS FISKER OG FISKEHIEH 2o 



men samtidig vil man av disse kurvers forløp i forhold til 

 hinanden dessuten med sikkerhet kunne slutte at der maa være 

 ogsaa andre, sterkt influerende forhold som her spiller ind, ti 

 vekst- og temperalurkurvene \ø\)ev ikke parallelt d. v. s. fiskens 

 vekst staar ikke i noget nøie avhængighetsforhold til temperaturen, 

 saaledes vil man se, at aarstemperaturen i 1905: 4" C. svarer til 

 en tilvekst av 9,31 cm., mens den betydelig høiere aarslemperatur 

 i 1911 paa 4,(5 '^ C. svarer til en vekst paa blot 7,H7 cm. Enkelte 

 maalinger ogsaa fra tidligere aar, som jeg ikke har medtat da 

 undersøkelsesmaterialet var noget ufuldstændig og derfor ikke 

 helt paalidelig, tyder ogsaa paa at der kan være temmelig betydelige 

 uoverensstemmelser mellem temperaturen og lagesildens vekst i 

 denne indsjø, saa man derfor som foran i)erørt maa søke ogsaa 

 efter andre vekstintluerende faktorer. Blandt saadanne tror jeg, 

 som foran nævnt, næringskonkurrancen er den uten sammenligning 

 vigtigste, hvad nu denne enten er foraarsaket ved masseoptræden 

 av egen art — hvad vel er det sandsynligste — eller av andre 

 planktonspisende fiskearier. . 



Sandsynligvis foregaar rognavlægningen meget iiregelmæssig 

 i de forskjellige aar for Mjoslagesildens vedkommende, som kun 

 besidder en eneste gyteplads, nemlig ca. 7 km. av Laagen 

 elv, hvor fisken er saa let al fange — ialfald i alle aar med 

 normal (lav) vandstand — at kun en relativt lilen del av den 

 opstigende fisk faar anledning til at avlægge sin rogn. Er vand- 

 standen et aar saM'lig lav, kan følgen vistnok bli al knapt en 

 eneste lagesild faar slippe op forbi fangstredskapene til de øverste 

 og bedste gytepladser i elven, mens paa den anden side nogen 

 flom i Laagen synes at begunstige opstigningen og rognavlæg- 

 ningen, idet fisken i dette tilfælde har lettere for at slippe utenom 

 fangstredskapene. Det er derfor efter min mening al grund til 

 vente at mængden av avlagt rogn og ulk lækket yngel er sterkt 

 varierende i de forskjellige aar, hvad selvfølgelig vil kunne komme 

 til at medføre en sterk variation av lagesildmængden i tiel hele 

 tat i Mjøsen, hvor bestanden av denne fiskeart efter mine under 

 søkelser er sammensat av ganske faa aarsklasser nemlig hoved 

 sagelig blot 4 og enkelte aar endog blot 3, hvorav igjen væsentlig 

 blot 2 aarsklasser er av den størrelse at de er gjenstand for 

 fangst (se tab. 1). Til sammenligning vil jeg anføre, at jeg har 

 fundet at man i Storsjøen fisker paa 4 aarsklasser, nemlig 2 — 5- 

 aaringene. Forholde som ligner dem i Mjøsen har T. H. Jarvi^ 

 tidligere fundet i flere finske lagesildsjøer, hvor fisket drives altfor 

 intenst. I disse fandt han, at der fiskedes væsentlig blot paa 2 a 3 

 aarsklasser, og at ældre fisker praktisk talt ikke forekom i fangsten. 



1 T. H.J.\Hvi: Kan natfisket foroda niujkstanmien.^ Finlands I^^iskericr 

 Bd. 3, 1914—15, s. 34. 



