44 HARTVIG HUITFKLDT-KAAS [191f) 



Som el usedvanlig sent aar kan som foran nævnt noteres 

 1901, da den væsentligste opgang foregik fra 12. til 14. oktober, 

 og endnu 17. fandt jeg at de i Strømmen* fangede sild for den 

 rent overveiende del hadde fast rogn, saa de endnu ikke var helt 

 gytefærdige. »Strømgangen » skal vare omtrent S dager, og efter 

 dette tidsrum pleier de første sild at vise sig paa nedgang ved 

 Trossetsanden, idet de sees svømme midistrøms lekende i vand- 

 skorpen. Av saadan nedgangssild (utgytt sild) fiskes forøvrig 

 ganske ubetydelig. 



Naar lagesilden som foran nævnt blir gaaende en længere tid 

 ved den øvi'e enden av Mjøsen, før den finder for godt at gaa 

 op i Laagen, hvor gytningen finder sted, er delle vistnok ialfald 

 for en væsentlig del begrundet deri, at den av ven ter det tids- 

 punkt da e H e V a n d e t er sunket til en 1 e m j:) e r a I u r so m 

 passer for dens gytning. Ved temperalurmaalinger i Laagen 

 i 2 forskjellige aar har jeg fundet al el ve van det under sildens 

 opgang og under dens gytning som regel er mellem 6 

 og 7 " C, hvilket er meget nær det samme som Th. Ekman^ 

 liar fundet for Vellern-lagesildens vedkommende, kun med den 

 forskjel at lagesilden i den sidslnæ^vnle indsjø gyler ule i selve 

 sjøen i en dybde av 60 — vel 100 m., hvor temperaturen ifølge 

 Ekmans maalinger er 5.9 — B.i's ° C. Det ser saaledes ut som om 

 lagesilden er meget nøie med hensyn til vandets temperatur, og 

 som om den forlanger nelop temperaturen 6 — 7*^ C. under gytnin- 

 gen. En saadan fordringsfuldhel likeoverfor vandets temj)eralur 

 synes forøvrig ogsaa at stemme vel med den omsla'ndighet at 

 gytetiden (saa er ialfald tilfældet i Mjøsen) er relativt meget kort. 

 Den synes saaledes i sit forhold til vandets temperatur at avvike 

 sterkt fra sin nære slegtning siken, som med sin langvarige gyt- 

 ning sikkerlig forbinder en relativt meget ringere følsomdet for 

 temperaturvariationer i vandel i gyleliden. 



Naar lagesilden stiger op i Laagen, gaar den ikke hvert aar 

 like langt op. I de alier fleste aar gaar den dog op til et for 

 den ganske impassabelt slryk ved »Hella» like utenfor sikens 

 opgangsgrænse »Hølsauget> nær grænsen mellem Faat)erg og Øier 

 ca. 9 km. ovenfor Lillehammer. Gylepladsen nede i selve Mjøsen 

 synes lagesilden ikke at ha. Ialfald har jeg aldrig hørt nogen 

 ha iagltat noget som kunde tyde herpaa. Den lagesild som 

 enkelte aar fiskes \ed Helgeøen i begyndelsen og midlen av 



paa Skinstakrud i Faaborg. Xaar lian san« ved begravelser ved Faafjerg 

 kirke, kunde han høres like til Skjeggestad som liggtr en halvmil borte, 

 iort;el!cs det. Det er vistnok ogsaa ham som er opfinderen av det i 

 Laagen brukte sikdrivgarn. 



^ Ek.man, Th.: Om Sikloihsket i Vettcrn. Svensk FiskeritidsUrilt 

 l'J03, H. I, s. 23. 



