58 



HARTVIG Hl ITFKI.DT-KAAS 



[1916 



bunden og strandbreddene er for ujevne eller slorstenede til 

 noldragning. 



Det i Laagen almindelig anvendte sildedrivgarn er sedvanligvis 

 ca. 50 m. langt og ca. l.ss — 2. es m. (3 — 4 alen) dypt, og maske- 

 vidden er ca. 17 mm. mellem knulerne (30 omfar p. a.). Til 

 undertelnen er likesom paa nøtene fæstet et ca. 5 cm. bredt 

 flettet nøthaarstaug, for at garnet lettere skal kunne gli over 

 ujevnheterne paa bunden. 



Fig. 17. P^ra Trossetsanden. Siknøler som ligger paa tørk 



Drivgarnsfisket, som foregaar paa forholdsvis stilleflylende 

 steder, utføres av 2 mand med 2 aafløier paa følgende maate: 

 begge fiskere tar til al begynde med plads i den ene aattøi, hvori 

 flytegarnet ligger færdig til at utsæ4tes, og ror ut øverst paa driv- 

 garnspladsen med den anden baat paa slæp. Saasnart drivgarnet 

 er utkastet tvers paa strømmen, hopper den ene mand over i 

 den tomme aafløi og ror bort til den først utkastede ende av 

 noten, hvis dragtaug imidlertid er holdt opi)e i vandflaten av en 

 drivgarnskabbe, og fæster dette i bakenden av sin baat, hvor- 

 efter begge baater roes parallelt med hinanden nedover strømmen 

 med garnet slæpende efter paa bunden i en stor bue. For at 



