Nr. 2] MJØSENS FISKER OG FISKERIER 81 



som vilde komme lil alene at bære alle ulemper ved en saadan 

 fast fredningstid. 



Jeg vil dernæst nævne et tredje fredningsalternativ, som jeg 

 synes medfører en retfærdigere fordeling av indskrænkningerne 

 i fangsten end de foran nævnte fredningsforslag, nemlig en uke- 

 fredning i likhet med laksens ukefredning i sjøen og elvene. 



Ved en 2 dagers fredning pr. uke, f. eks. lørdag og søndag 

 — kortere kunde den vistnok ikke godt sættes om den skulde 

 være til nævneværdig nytte — vilde vistnok de fleste av de 

 fiskeriberettigede rammes av fredningen, dog helt retfærdig, eller 

 helt praktisk vilde heller ikke en saadan 2 dagers fredning bli 

 (med 2 paa hinanden følgende dager), idet fiskens tilgang paa 

 en flerhet av fiskepladsene pleier være saa ujevn at den over- 

 veiende del, ^U eller mere av den samlede fangst, hyppig trækkes 

 i land i løpet av et par dager. Dette gjælder særlig fiskepladsene 

 umiddelbart før og efter fiskens opgang i »Strømmen« (ved Trosset- 

 sanden), og disse fiskepladser er netop blandt de aller bedste. 

 Følgen av en 2 dagers ukefredning vilde derfor medføre fare for 

 at en flerhet av notvarpene fik, ialfald i enkelte aar, sit utbytte 

 forringet til en liten brøkdel av det sedvanlige, hvad til trods 

 for at dette misforhold i aarenes løp nok kan siges at ville bli 

 utjevnet, dog maa ansees for en mindre heldig fordeling av 

 ulemperne ved fredningen. Forsaavidt skulde det være mere 

 praktisk at fastsætte 2 ukedager med længst mulig mellemrum, 

 f. eks. søndag og onsdag, som fredningsdager. Ved en saadan 

 ukefredning vilde lagesilden ogsaa gives flere chancer til at naa 

 op til de øverste gytepladser i Laagen, hvorhen den i adskillige 

 aar ikke naar op, eller ialfald kun i ganske ringe mængde, fordi 

 fisket, særlig paa et par trange passager i elven, drives saa intenst 

 at silden praktiskt talt ikke kan slippe forbi. At en større del 

 av gytefiskene naar op til de øvre gytepladser, tror jeg er av den 

 største betydning for fiskens reproduktion, fordi bundens ujevnhet 

 paa disse steder gir den — trods megen efterstræbelse særlig 

 med hover ogsaa i denne del av elven — dog mere ro til rogn- 

 avlægningeii end længere ned i elven. 



Endelig vil jeg nævne endnu et 4de fredningsalternativ, som 

 jeg tror vil passe særlig vel for de stedlige forhold i Laagen. 

 Dette bestaar i fastsættelse av en fredningszone i en del av elven, 

 hvor der findes gunstige gytningspladser, og hvor lagesilden da 

 skulde være helt fri for efterstra^belse. Dette fredningsprincip an- 

 vendes oftere i utenlandske elver og vand, og efter hvad der 

 oplyses med udmerkede resultater. Ved siden av at besidde 

 fremragende effektivitet ansees zonefredningen at være den for 

 de fiskeriberettigede uten sammenligning lempeligste form at utøve 

 fredningen paa. I Laagen tror jeg der netop findes et elveparti, 



6 



