Nr. 2] MJØSENS FISKER OG FISKERIER 109 



• — ^ 



denne fos i 1915. I 1914 tok den samme ikke mindre end 3 orreter 

 paa ca. 13 kg. hver (hvorav 1 hunfisk), alle ved Hunnerfossen. Paa 

 Trosselsanden blev ca. 1900 fisket en orret, som veiel 14 kg. 



Den store mængde av orret som fiskes i Mjosen og dens gyte- 

 elver er dog langt mindre (se fig. 49) end foran nævnte store 

 fisker, idet hovedmængden har en længde av ca. 60 — 72 cm. og en 

 vegt av ca. 2 — 4 kg. f^orovrig fanges der ogsaa et stort antal 

 mindre fisker paa en længde av ca. 48 — 59 cm. med en vegt av ca. 

 1 — 2 kg. (men mere sjelden endnu mindre ned til 40 cm.s længde 

 og V-i kg.s vegt). Videre faaes ogsaa et temmelig betydelig antal ca. 

 73—90 cm. lange orreter med en vegt av ca. 4 — 7 kg. Storre fisker 

 er forholdsvis langt sjeidnere at fange. 



Paa fig. 50, hvor jeg grafisk har avsat 930 Mjosorreters længde 

 og vegt i forhold til hmanden, vil man faa en god oversigt over 

 V e g t s V a r i a t i o n e r n e hos denne Mjosfisk, — likesaa et 

 ganske godt billede av størrelsesfordelingen blandt den 

 i Mjosen fiskede orret, væsentlig kun med den avvikelse fra det 

 virkelige forhold at der er avsat et relativt noget for stort antal av 

 store fisker — særlig over 90 cm.s længde — hvilken ukorrekthet 

 er fremkommet derved at jeg har lagt an paa at samle det storst 

 mulige antal av vegt- og længdeangivelser for de forholdsvis sjel- 

 den optrædende rigtig store fisker, for at ogsaa den del av tabellen 

 kunde gi et nogenlunde fyldig billede av vegten i forhold til 

 længden. 



Paa tabellen betegner hvert punkt med en vedfoiet hale eller 

 strek e n fisk, og i de tilfælder hvor flere fisker har samme vegl. 

 er dette betegnet ved likesaa mange utgaaende streker som der 

 gives fisker. Punktenes stadig okende spredning; for hver mæng- 

 deangivelse fra venstre mot hoire er en naturlig folge av at vegt- 

 variationerne blir stadig storre med fiskens tiltagende længde. Paa 

 tabellen har jeg opkonstruert en kurve (den midtre) for fiskens 

 middelvegt og to kurver (de ytre), som skal betegne grænserne for 

 de almindelige avvikelser fra denne. For længden 40 — 90 cm. tror 

 jeg mine kurver kan gjore fordring paa at svare ganske godt til 

 det virkelige forhold, i hvilken opfatning jeg bestyrkes derved at 

 jeg efter kurvenes optegning, som er skedd ganske paa frihaand, 

 senere har fundet en formel for M j o s o r r e t e n s g j e n- 

 nemsnitsvegt i forhold til længden — ialfald 

 indenfor længderne 40 — 90 cm., hvis resultater næsten helt og hol- 

 dent falder sammen med min hovedkurve. Avvikelserne er ialfald 

 hoist uvæsentlige. Dette vil altsaa si at vegten tiltar helt propor- 

 tionalt med længden (indenfor de foran nævnte grænser). For- 

 melen lyder s a a 1 e d es: fiskens vegt i kg. r:= 0.0103 

 X (fiskens længde i de m.)^. 



Fra længden 90 cm. og derover falder den ved hjælp av denm^, 

 formel beregnede kurve noget lavere end den av mig opkonstruerle, 



