Nr. 2] MJØSENS FISKER OG FISKERIER 145 



Harrens spiseseddel synes i Mjosen at være betydelig 

 mere variert end indsjoens ovrige lakseartede fiskers, hvad vistnok 

 hænger sammen med denne fiskearts utprægede tilboielighet til at 

 opholde sig paa giundt vand ved strandene, hvor smaadyrlivet jo 

 ogsaa frembyr den storste variation. Paa den anden side synes 

 den i ganske overveiende grad at holde sig til de egentlige bundor- 

 ganismer og ikke engang i de forste leveaar at nære sig av virkelige 

 planktonorganismer. I de paa hosstaaende tabel 7 undersokte 28 

 harrer har jeg saaledes blot hos et eneste eksemplar (nr. 20) fundet 

 en enkelt liten Cyclops, som kan regnes som en planktonform. Vist- 

 nok har jeg ogsaa hos et andet eksemplar (nr. 25) fundet 64 Mysis 

 relicta (fig. 33), men da denne art vistnok likesaa hyppig lever 

 ved bunden som oppe i hoiere vandlag, kan dette fund ikke tages til 

 indtægt for den opfatning at harren er en planktonspiser. 



Den vigtigste næring allerede fra 2-aars alderen av synes at 

 være Pallasea quadrispinosa (fig. 34), som hos storre fisker ofte 

 findes i et antal av ca. 50 — 120 stykker i ventrikelen. Videre spiller 

 likesom i saa mange andre av vore harrvand og harrelver phryga- 

 nelarverne en vigtig rolle som næring,^) og likesaa synes chirono- 

 midelarver og sneglen Limnea ovata (fig. 70) at være en vigtig 

 bestanddel av foden. Paafaldende var det store antal (ca. 1000) av 

 det lille bundkrebsdyr Eurycerciis lamellatus, som jeg fandt hos en 

 13 cm. lang fisk fanget ved Lillehammer, og som derfor muligens 

 spiller en mere væsentlig rolle som næring for de unge fisker. 

 Ellers har jeg fundet at Eiirycercus er av ganske stor betydning 

 som næring for orreten i flere av vore fjeldvand. 



En mere tilfældig karakter synes Mysis relicta, Aselliis aquati- 

 cus, hydrophilidelarver og vingemyr at ha. Den sidste næring 

 fandt jeg forovrig i ganske stor mængde i en del i Laagen ovenfor 

 Lillehammer fangede eksemplarer; men da vingemyrenes svær- 

 men foregaar blot paa enkelte faa dager i aaret kan disse allikevel 

 ikke antages at være av nogen mere væsentlig betydning for 

 barren som næringsmiddel. Imidlertid lever harren i Mjosen om 

 sommeren vistnok for en ganske betydelig del ogsaa av flyvende 

 insekter som phryganeer, dognfluer, stenfluer, myg o. s. v. — 

 altsaa væsentlig arter, hvis larver gjennemgaar sin utvikling i 

 vandet — , da den hyppig sees at springe efter saadanne insekter 

 langs strandene og ogsaa fiskes i stor mængde hele Mjosen rundt 



^) Den samme iagttagelse er ogsaa gjort i Sverige av F. A. Smitt, 

 som sier at man oftest finder phryganelarvernes hus i harrens ventrikel. 

 F. A. .Smitt : Sl^andinaviens fisker 1895, s. 889. 



10 



