Nr. 2] MJØSENS FISKER OG FISKERIER 237 



Mioz, som sloge sig udi mange lencker oc buchter, op mod himme- 

 len. Der nest effter kom der en megit gresselig stor orm, som var 

 saa forferdelig till at see, oc lob saa saare hastelig jnd paa itt 

 skiær, neden for den yderste odde uden for Communet. Hans oyen 

 var saa store, som en karbond, oc haffde en stor suart mann lige- 

 som en hest, oc hengde ned paa hans hals. Hånd laa længe paa 

 klippen, oc slog sit hoffued mod klippen, oc ville verit udi soen 

 igjen, men en udaff bispens karle, en gild voffhals, hånd gick till 

 uden bispens vidskab, oc skiod mange staal bue pijUe udi hans 

 oyen, som hånd laa paa klippen. Mange stode oc saa paa den 

 slemme ting, de lezde og bad Gud i himmelen, at hånd ville skille 

 dem aff mett hannem uden skade, fordi hånd var megit stor oc slem 

 at see til, formedelst de mange slags farffuer band haffde paa sig. 

 Denne samme forbemelte vogehals, band tog en aff sine stalbrodres 

 pille, haimem uvitterligt, oc skiod end en gang til den slemme 

 gifftige orm, oc schiod efter hans oyesteen, ligesom tilforne, saa at 

 de kunde see meget gront toy lobe udaff hans oyen oc hoffued, saa 

 at vandet om hannem, der band laa, bleff gront, oc dreff megit der 

 aff ind paa Hammers land. Men om natten der effter, da gaff gud 

 locken till at der komb itt stort regen, oc stormvind, oc været det 

 vende sig, saa at han dreff jnd paa oens land,^) oc stoed der en 

 svare slem lucht aff ormen. Saa var der en part aff oens folck iride 

 hos bispen oc spurte hannein om raad, huad som de skulle giore, at 

 de kunde bliffue aff med den slemme orm for den onde lucht der 

 stoed aff hannem. Da lod bispen sin befalning udgaa, at de 

 straxen skulle lade frem komme til oen en voxzen mand aff huer 

 gaard, aff Nesz oc Suabo oc naagle aff de andre gield, fore vnge 

 karle kom ocsaa till oen effter bispens befaling, oc alle bjuljje huer 

 andre at breude op den slemme orm. Saa hugde oc slæbede oc 

 bar huer som. mest formaatte, oc kaste usigelige veed paa hannem 

 oc brende hannem op saa meget som de kunde giore, eller mueeligl 

 kunde verre, oc laa raden aff samme orm i mange aar paa stranden. 

 Oc der effter komb der nogle tydske mend, som finge loff at tage de 

 beste aff hans been, som de kunde bekomme at arbeide sig til 

 gode, huilcket de finge gott loff till, oc den mindste part aff hans 

 rygbeen kunde neppelig en for karll bære. Oc bleff mange hun- 

 drede lez veed forodt paa hannem forend den slemme onde lucht 

 kunde forgaa.» 



Den her omhandlede sjoorm var, som berort, et j ertegn, som 

 viste sig, for den sidste katholske bisp blev fangen. 



Om en sjøorm i Mjøsen beretter Johan Ziegler allerrde i 

 1532, og han antages at ha faat oplysning om samme av Olav 



^) Efter meddelelse motlat fra bosiddende jma Helgeøcn fortæller 

 sagnet, at den omhandlede sjøorm først viste sig paa et skjær utenfor 

 Storhamarodden, o« at den efter der at være dræpt, drev over til Pil- 

 støen paa Helgeøen. H. K. 



