Nr. 7" 



OLDSAKSAMLINGENS TILVEKST I 191(i 



37 



Fig. 18. No. 108 b. 



g. Et stk. i 1 d i' 1 i n t klovnet i to dele. 



h. En liten samling brændte ben og et par stkr. k u 1. 



No. 108 er f. paa S a n d n e s ovre, S n a a s a, 

 og fremkom derved at gaardens eier høsten 1916 

 foretok en dypere opploining av en gammel aker. 

 Paa et sted, hvor der tidligere hadde ligget en 

 s t e n r o s, stotte han c. 7 tommer mider græstor- y.^^^. ^^^ 



ven paa sverdet, oksen, knivbladet og stykker av ^,^^ ^^ ^ \i 

 heinen. Efterat disse saker var indsendt til 

 museet, blev der foretat en omhyggelig eftergravning. Det viste 

 sig herunder at der i det faste fjeld, som kun laa 3 tommer dypere 

 end de fundne gjenstande, var en som det syntes tildels med flid 

 utgravet fordypning paa et par alens længde og c. 18 tommers 

 bredde. I denne fordypning var jorden sterkt kulholdig og opblan- 

 det med brændte ben, hvorav dog adskillige var ganske opmarnet, 

 saa de ikke lot sig samle op. Herover hadde jernsakerne ligget i 

 ra^kke tæt ved hverandre. \Qå yderligere at sigte jorden fandtes 

 dernæst brudstkr. av skjoldbulen, flere stkr. av heinen, kambiterne 

 og ildflinten. Endvidere kunde det sees at jorden paa sine steder 

 var rod og mættet av optæret jern, som paa et sted hadde form av 

 en spydspids. I saa fald tor denne antages at ha været 

 ubrændl. Det har ogsaa tidligere forekommet at spydspidsen i en 

 brandgrav har manglet det for de ovrige jernsaker karakteristiske 

 glodeskal, og av den grund har været sterkere angrepet av rust. 

 Aarsaken hertil er aabenbart den at spydspidsen paa grund av 

 spydets længde har ligget i likbaalets utkant, og derfor enten kun 

 litet eller slet ikke har været berort av ilden. Blandt de ovrige helt 

 oplærte jernsaker maa man ogsaa soke det til flintstykket horende 

 i 1 (1 s t a a 1. Fundet kan dateres til ældre vikingetid. Fra Sand- 

 nes kjendes tidligere en skaalspænde.f. 1831 i en gravhaug og nu i 



