1916] PLANTEVEKSTEN PAA FROØENE OG NÆRLIGGENDE ØER 27 



ØYEN samler tilslut (p. 378) alt hvad der foreligger til belys- 

 ning av de forskjellige niveauers gradientfald i folgende skema: 



Trondhjem Ørlandet Froan 



Mijtilus nweauet 200 (80) 120 (80) 40 m. o. h. 



Tapes — 70 (35) 35 (35) O — 



Trivia — 45 (29) IB (16) O — 



Ostræa — | 22 (15) 7 (7) O — 



Mya — ! O O O — 



hvilket viser at gradientfaldet avtar for de lavere niveauer. — 

 Hvordan Froan har forholdt sig med hensyn til den p o s t g 1 a- 

 ciale sænkning, derom vet vi for tiden intet. Ifølge Øven 

 (1. c. p. 341) beloper denne sig for Trondhjemsfeltets centrale deler 

 kun til ca. 5 m. 



Forinden jeg avslutter kapitlet om de geologiske forhold, skal 

 jeg omtale jordsmonnets beskaf fenhet med nogen ord. Som 

 for nævnt er der overmaade lite av losavleiringer. L e r e mangler 

 totalt; det er da heller ikke forbausende at en av vore fornemste 

 lerbundsindikatorer (sæM-lig for glaciale lerer. cfr. Øykn : Kvar- 

 tærstudier i Trondhjemsfeltet I), Tussilago farfara, ikke fins derute. 

 Virkelig sand, strandsand, er der lite av; den fins hist og her som 

 en smal brem ved foten av strandklipperne, altid meget grov. Det 

 areal som tilsammen er dækket av s k j æ 1 s a n d turde være 

 ganske stort. Men det er i tidens lop blit overdækket av 

 organogene dannelser, av torv, som er den dominerende jordart 

 indenfor hele øgruppen; (heri er da indbefattet den egentlige torv, 

 som skylder hydrofile samfund sin opstaaen, og lyngtorv som 

 baserer paa lynghedens samfund, «torvedannelse paa det torre.»^) 



Hist og her, særlig ved foten av urer og paa klippeavsatser, 

 fandtes der litt f o r v i t r i n g s j o r d. Denslags lokaliteter udmerket 

 sig ofte ved en relativt artsrik vegetation. Muldjord optraatte 

 næsten udelukkende indenfor det dyrkede omraade (slaatte- 

 engene), hvor den vistnok næsten altid var opstaat av torvjord ved 

 menneskets indgripen (drænering, ploining, gjodsling). 



Denne mangel paa losavleiringer har været av indgripende 

 betydning for hele ogruppens plantevekst; den er utvilsomt skyld 

 i den e n s f o r m i g h e t som moter én overalt. Underlagets 

 beskaffenhet viser liten variation fra sted til sted, likesaa plante- 

 samfundene. Det er sikkert ogsaa de manglende jordlag, og det 

 haarde, næringsfattige underlag som er aarsaken til at Calluna- 

 heden spiller saadan en fremtrædende rolle i disse oers plantegeo- 

 grafiske helhetsbillede. 



^) Wakminc. : l^lantesanifund p. HO. 



