1916] PLANTEVEKSTEN PAA FROØENE OG NÆ RLIGGENDE ØER 61 



synes ikke som om vi her har med en invasion av Sphagua i el 

 a m b I y s t e g i e t u m at gjore, ti da burde disse ha oket centrifu- 

 galt, saaledes som i de for nævnte eksempler. Serien maa derfor 

 vistnok betragtes som g r æ s m y r, med gr æ s, my r-Sphagna. 



Under avsnitlet «h a 1 o f i 1 e s a m f u n d» vil man finde en 

 beskrivelse av en strandsump fra Nordo; denne kunde jeg 

 ogsaa godt ha omtalt paa dette sted, da dens associationer viser en 

 noie overensstemmelse med græsmyrenes. Men paa grund av de 

 halofile Carices o. a., har jeg fundet det rigtigst at behandle denne 

 sump for sig (cfr. p. 90). 



I det foregaaende har jeg oftere omtalt tuemyrer. Disse 

 var meget almindelige over hele ogruppen, og paa Sauo var de flere 

 steds meget vakkert utviklet. Om alle disse myrer er opstaat paa 

 samme maate tor være tvilsomt. Det er ialfald ikke let at gjore 

 rede for dannelsesprocessen. 



Paa de storre oer, hvor der holdes ganske mange kjor og sauer, 

 har k r e a t u r h o 1 d e t sikkert influeret sterkt paa vegetationen. Jeg 

 saa daglig hvordan myrene langs de vanlige kutraakker blev gro- 

 pet og hullet og de blotere partier dypt nedtrampet. Det er ikke 

 tvil om at man maa regne med denne paavirloiing fra husdyrenes 

 side som en vigtig faktor ved tuedannelsen . De tuedannende 

 planter er mest motstandsdygtige og blir* staaende uforandret, 

 mens de vekere omgivelser trampes ned, og paa denne maate vil 

 myroverflaten litt efter litt faa et meget ujevnt relief. Men tuer 

 synes ogsaa at kunne opstaa helt naturlig, og der maa da være 

 andre faktorer som griper ind. 



Paa S a u s vestside laa der en av disse smaa ubetydelige 

 dammer som det vrimlet av overalt derute. Den var omtrent oval, 

 de 2 diametre ca. 20 og 15 meter. I dammen kunde adskilles 



l)Et centralt parti, med dypest vand. Her vokste: 

 Myriophijllum alterniflorum IV Sparganium affine II 

 Fontinalis antipijretica IV Alopecurus geniculatiis II 



Potamogeton natans III Scirpus paluster II 



Juncus supinus III 



2) Et perifert parti hvor Juncus supinus dominerte 

 ganske. Myriopliyllum og Fontinalis fandtes med stadig avtagende 

 frekvens henimot bredden, desuten Scirpus paluster II og Ranun- 

 culus Flammula I. Denne sidste formidlet overgangen til næste 

 zone, en 



3) Ranunculus Flammula — Juncus supinus & alpinus — 

 Carex Goodenoughii association. Eks. 3 m.-: 



