78 ROLF NORDHAGEN [7 



være del kalkholdige underlag huser en artsrik og interessant vege- 

 tation, fandt jeg (paa den excursion som avholdtes i tilknytning til 

 naturforskermotet 17. — 18. juli 1916) saaledes nogen faa eks. av 

 Circæa alpina i et morkt hul indunder nogen klippeblokker, sam- 

 men med Pterygophijllum hicens og skyggeelskende levermoser. 

 Planten blev ellers ikke bemerket andre steder paa oen. — Paa 

 U t s i r e, sydvest for Haugesund, hvor jeg opholdt mig 14 dager 

 sommeren 1916, gjenfandt jeg lignende forhold. Phegopteris poly- 

 podioides og Drijopterls holdt her likesom paa Frooene til i revner 

 og spalter, som var beskyttet mot solstraalerne. AlUum ursinuni 

 bemerkedes bare paa et eneste sted paa hele oen, og det var i en 

 næsten utilgjængelig dyp og smal kloft med yderst dæmpet belys- 

 ning, hvor der ellers væsentlig fandtes en utpræ^get skyggeflora 

 bestaaende av moser. ^) — Ranunculus Ficaria optraatte paa Utsire 

 bare i klofter og revner under store bregner, likeledes Oxalis. Der 

 kunde sikkert nævnes endda flere eksempler som viser at spors- 

 maalet i sin helhet er temmelig kompliceret. ^ L. G. Romell-) har 

 været inde paa disse ting i en diskussion om skjærgaardsvegetatio- 

 nen i Stockholmstrakten. Han antyder (p. 157) der at man kanske 

 burde inddele skyggeplanterne i «egte» og «uegte», ): mere eller 

 mindre specialiserede, mere eller mindre plastiske. Han sier 

 videre: «Från konkurrensen i skåren utom trådgrånsen åro 

 nu t. ex. alla iikta skuggvåxter uteslutna.^) De mindre åkta, 

 mera plastiska kunna dåremot ha utsikter om tillåfventyrs de arter 

 som eljes hindra dem från att sitta i solen af någon anledning ha 

 forhinder. I verkligheten åro naturligtvis inga våxter fullkomligt 

 «åkta». Hvarje våxt har sitt speciella sått at reagera pa olika klimat ■ 

 faktorer och olika kombinationer af klimatfaktorer, har sin speciella 

 ekvation som vi i intet fall ordentligt kånna. Den enda såkert 

 anvåndbara integralen år konkurrensen. » 



Denne sidste uttalelse av Romell synes mig dog at være noget 

 overdreven. Ti vel er det sandt at det botaniske billede som 

 oprulles for en i skjærgaarden mange ganger er meget broget, og 

 at «nordliga o.ch sydliga arter, xerofila och hydrofila våxter fore- 

 komma om hvarandra» (1. c. p. 155); og det kan ofte være fristende 

 at ræsonnere som saa at det hele væsentlig skyldes de lettere kon- 

 kurrenceforhold, hvilket igjen avhænger derav at en mængde arter 

 er udelukket fra saadanne pelagiske oer. Men i sine store træk (og 

 ogsaa i mange detailler) er vegetationsforholdene i skjærgaarden 

 like «lovmæssige» som i andre egne, det vil si: artenes, associatio ■ 



^) Paa Mogster derimot vokste den frit belyst; forholdet er derfor 

 vanskeligere at forstaa for denne arts vedkommende. Kanske den kalk- 

 rike bund influerer? 



-) Granser och zoner i Stockholms vttre skårgård. Svensk Botanisk 

 Tidsskrift 1915, Hd. 9, H. 2. 



3) At dette ikke behøver at være tilfældet, vil fremgaa av det foregaa- 

 ende.; ofr. ogsaa hvad der er sagt om kløftene. 



