1916] PLANTEVEKSTEN PAA FRQØENE OG NÆRLIGGENDE ØER 85 



Paa den lille udyrkede B o g o som laa ved siden av Sauo, var 

 derimot Calluna helt fremherskende, for ikke at tale om R i s o, 

 hvor lyngheden var ganske pragtfuldt utviklet. Jeg har aldrig set 

 Calluna med saadanne «kjæmpemæssige» dimensioner; navnet 

 «dvergbusk» var i dette tilfælde lite træffende, for man vasset flere 

 steds i rene buskadser av Calluna. R i s o er derfor et meget beteg- 

 nende navn. Jeg undersokte en stor busk, men iklve av de storste. 

 Dens høide over jorden var 75 cm. Stammen hadde nederst et 

 ovalt tversnit; den storste akse i ellipsen var 2 cm., og hele 

 omkredsen var her 4,7 cm. Et tversnit viste ildvc mindre end 21 

 aarringer. Disse lyngbusker var videre meget merkclige derved at 

 de utenfra saa meget tætte, gronne og «sammenhængende» ut, mens 

 de i virkeligheten bestod av en række likestore stammer, som 

 oventil var sterkt forgrenet, altsaa kostformet. Disse koster hadde 

 bare en ca. K- dm. bred gron ytre zone, litt længer nede bar grenene 

 bare dode blader, og endda længer nede var de helt nakne. Dette er 

 vistnok en folge av lysmangel paa grund av det ytterste grenverks 

 tæthet. — ' ' 



Vindens indflydelse paa Calluna var tydelig at spore. Buskene 

 laa paa de veirhaardeste steder næsten horizontalt langs med 

 bakken, med skeletlignende stammer og grener (som hyppig hadde 

 en liten gron tust i spidsen) strakt i vindens retning. Jeg saa ogsaa 

 helt dode individer. 



Ved navnet lynghede forstaaes her egentlig 2 plantesam- 

 fund, sorji vistnok blot kan betragtes som varianter av samme for- 

 mation. Det er den fugtige lynghede (hvortil baade 

 Sphagneta og Amblysteyieta utviklet sig) og den tørre, som 

 ofte men slet ikke altid, var opstaat av foregaaende. Et eksempel 

 paa fugtig lynghede findes i avsnittet Sphagneta, i Sauo- 

 tjernserien (p. 38); det er ganske typisk for Sauo. Paa de andre 

 oer derimot spillet Calluna, desuten Eriophorum angustifoUum, og 

 Kubus Chamaemorus den dominerende rolle. Baade Sphagna og 

 Hijlocomia var fremherskende i dette samfund, men de sidste hadde 

 altid overtaket. Heri ligger i grunden den eneste virkelige forskjel 

 fra 1 y n g m o s e n;^ men selv dette skillemerke er noget kunstig, 

 idet der altid er jevne overganger at spore, o gdet blir i mange 

 tilfæ'lder en ren smakssak hvilket navn man vil anvende. Den 

 association som er omtalt fra Sengsmyren paa R i s o (p. 43), kan 

 tjene som et godt eksempel paa fugtig lynghede. 



Den egentlige t o r r e 1 y n g h e d e bygget ofte direkte paa den 

 foregaaende, men kunde ogsaa fremkomme, paa mere direkte 

 vis. Jeg iagttok saaledes følgende utviklingsserie: Den forste 

 vegetation der indfandt sig paa nakne bergskraaninger, var et 

 fattig lavsamfund. Paa et noget senere stadium begyndte 



^) Wahminci: Plantesamfund \). 143. 



