1916] FLANTEVE K STKN PAA FROØEN K OG N.EKLKKiENDE ØER 109 



paa oene. Og omvendt optraatte mange urter og græs nær strand- 

 kantene som ikke er halofyter. I en vertikal spalte som gjennem- 

 satte et brat næs paa Nordo, vokste der saaledes folgende selskap, 

 ca. 4 — 5 m. over tangranden: 



Polypodium vulgare fod nemoralis 



Anthoxnnthiim odoratiim Sagina procumbens 



Aera flexuosa Epilobiiim (ingustij'olium 



Festuca rubra Solidago Virgaurea 



Hier ae i lim sp. 



Paa mere svakt skraanende berg med skrind jord (ofte bare 

 feldspatgrus), var Sediim anglicum og Sagina siibulala karakter- 

 planter. 



I F i n V æ r e t, paa V a 1 o e n (hvor fyrtaarnet staar), var der 

 slike jevnt heldende fjeldskraaninger, med furer, groper, og smaa 

 avsatser med gruset jord. Hele oen er ikke mere end 300 m. lang 

 og 150 m. bred, og i storm blir den helt oversproitet av brændingen. 

 Paa de na'vnte skraaninger vokste: 

 Polypodium vulgare Sagina siibulaia 



Agrostis vulgaris Cerastium tctrandrum 



Festuca rubra f. arenaria — viilgatum 



Paa alpina Cochlearia officinalis 



■ — anniia Sedum acre 



Juncus biifoniiis Archangelica littoralis 



Luzula multiflora Galeopsis Tetrahit 



Rumex Acetosella Scutellaria galericulata 



— domesticiis Senecio vulgaris 



— crispus Matricaria inodora 

 Polygonum aviculare Cirsium lanceolatum 

 Sagina procumbens Leontodon autiimnalis 



Flere av disse er imidlertid sikkert indkommet med kulturen. 

 Paa den nakne fjeldoverflate var her desuten Lecanora cartilaginea 

 meget almindelig og ioinefaldende. 



En lignende plantevekst gjenfandt jeg ogsaa paa lave 

 holmer og skjær; den betegner vistnok et av de primære 

 stadier i alle oenes plantegeografiske utvikling. Der var i Froan 

 en vrimmel av grunder, som bare saavidt dukl^et op ved ebbetider, 

 omgit av en tæt krans av Laminariaer og Alaria esculenta, derover 

 en zone med Ascophylliim nodosiim, Himanthalia loren, Fucus 

 arter o. a. Atter andre var saa hoie at de paa toppen bar Fucus 

 spiralis og overst Pelvetia canaliculata, som bare saavidt over- 

 skylles ved flod. — Paa smaa holmer som stak op over flodgrænsen, 

 var undertiden Xanthoria parietina aldeles dominerende; de var en 

 yndet hvileplads særlig for maaser, og det er sandsynlig at der her 

 er o r n i t h o k o p r o f i 1 i^) med i spillet. 



^) Sernandf.b: Nitrofila lafvar. op. cit. 



