1916] PLANTEVEKSTEN PAA FROØENE OG NÆRLIGGENDE ØER 115 



Saxifraga aizoides: En o i S e 1 v æ r. Ikke i T r æ n c n, V æ r o 

 eller Rost. 

 — oppositifolia: En o i S e 1 v æ r. Ikke i Træne n, 

 V æ r o eller Rost. 

 Alchemilla alpina: T r æ n e n, S e 1 v æ r, V æ r o, ikke Rost. 

 Saussurea alpina: En o paa Rost, en o i S e 1 v æ r. 



Overensstemmelsen maa sies at være god naar man lar i 

 betragtning at disse oer ligger langt nordligere end Frooene. Sær- 

 lig er det bemerkelsesværdig at de allerfleste mangler paa R o s t, 

 som er Norges mest pelagiske ogruppe. 



Hvad endelig de 5 arter angaar som o})lrær paa Frooene, saa 

 opgives Draba incana og Rhodiola rosea ior alle de pelagiske oer; 

 Salix lapponum er ovenfor nævnt. Arctostaphylos alpina fins paa 

 T r æ n e n og V æ r o, men ikke paa Rost. Salix mijrsinites 

 optrær aldrig i de egentlige kyststrok og indtar derfor en særstil- 

 ling; den vil bli omtalt na^rmere nedenfor. 



Av det ovenfor anforte fremgaar med al onskelig tydelighet at 

 en række f j e 1 d p 1 a n t e r, som er almindelige i 

 kysttraktene og ofte gaar ut til de ytre oer, 

 mangler paa de pelagisk e.^) I og for sig er der ikke 

 noget særlig paafaldende ved dette; den samme historie gjentar sig 

 hvilken plantegruppe vi end tar for os. Men sporsmaalet er: kan 

 disse eiendommeligheter ved fjeld plan te mes 

 utbredelse paa nogen maate bidra tilforstaael- 

 sen av de sammes forekomst langs vor vestkyst? 



En lang række botanikere har i tidens lop været inde paa 

 disse ting, i almindelighet kun «en passant», uten egentlig at ta 

 problemet op til behandling i hele dets bredde. — Allerede 

 SoMMEHFELT ) hadde dannet sig en mening herom ; han skriver 

 1828: «Paa Osteroen (nær Bergen) saae jeg første gang som vild- 

 voxende Caprifolien Lonicera Periclymenum, og det i selskab med 

 Alchemilla alpina, Cornus suecica, Rhodiola og Festuca viuipara. 

 som skulde vidne om en alpinsk natur, men som dog kun vidne 

 om kolde fugtige sommere ligesom hiin om milde vintre». Han 

 soker altsaa forklaringen i det maritime klimat. — Det samme gjor 

 Norman;^) han uttaler 1855: »Men den samme sommertempera- 

 tur (): den lave) skulde synes at passe ganske vel for vore arktisk - 



' Faa Utsire, en meget pelagisk ø sydvest for Haugesund, hvis 

 vegetation jeg undersøkte i juli 191B, benierkedes av tjeldf)lantcr bare 

 Rhodiola (samt Poa alpina og Festuca ovina* vivipara). Paa kalkøen 

 Møgs ter 3'tterst i Bergensskjærgaarden notertes under naturforsker- 

 møtets excursion 17 juli 1916 kun Rhodiola og Draba incana (samt Poa 

 alpina og Festuca ovina* vivipara). 



^) Bemærkninger paa en bot. Excursion til Bergens stitt 1828. Mag. 

 f. Natv. Bd. 9, p. 7. 



^] Botanisk reise i et strøg af kysten mellem Stavanger og Bergen. 

 Nyt Mag. 1. Natv., Bd. 8, 1855,; p. 280. 



