116 ROLF NOHDHAGEN [7 



alpinske væxter. Et lidet antal af disse trives ogsaa og tildels 

 særdeles vel i skjærgaarden paa meget lave stationer og hyppig 

 lige ned til havets niveau, saasoni: Saxifraga Cotijledon, Saxifraga 

 aizoides, TluiUctrum (dpinuni, Arctostaphijlos alpina, Alcheiuilla 

 alpina, Oxyria digyna, Rhodiola rosea, og Selaginella spinulosa. 

 Men sommerens fugtighed, hvad atmosphæren {ikke jordbunden) 

 angaar, og dens lysmangel i forening med vinterens mangel paa 

 sneeteppe og dens harfrost udeluldse dog den store majoritet af de 

 arktisk-alpinske væxter, der ere saa kjælne for temperaturvexel 

 under deres vintersovn, at de i vor botaniske have maa tildækkes 

 for ei at tage skade af frosten.» 



Norman forsøker altsaa her at gi en forklaring paa den merk- 

 værdighet, at mens enkelte fjeldplanter meget vel taaler kystkli- 

 matet, er andre ulpræget kontinentale og skyr de fugtige kyststrok. 



Senere har bl. a. Blytt^) gjentagende ganger omtalt denne 

 eiendommelighet ved enkelte fjeldplanter. Sernander^) har 

 ogsaa hat opmerksomheten henvendt paa disse sporsmaal; som 

 den vigtigste aarsak til nedvandringen anforer han den insulære 

 eller maritime klimattype. — At problemet ild<^e er saa helt enkelt 

 at lose viser imidlertid den meningsforskjel som har gjort og 

 fremdeles gjør sig gjældende i sakens anledning. Samuelsson"') 

 kommer saa sent som i 1910 til det resultat, at det er meget tvilsomt 

 om forekomsten av fjeldplanter nedenfor trægrænsen paa Norges 

 vestkyst i det hele tat skyldes klimatiske aarsaker. «That they- 

 occur at an absolutely lower level on the western side of the 

 Scandinavian mountain range, may depend on the faet that here 

 the high mountains lie nearer to the sea. By this, the alpine piants 

 can on this side be carried down to the sea as easily as on the 

 eastern side to the bottom of the giens. » Han fæster altsaa opmerk- 

 somheten særlig ved den korte avstand mellem kysttraktene og den 

 alpine region som udmerker Atlanterhavskysten. 



Den som vistnok sidst har tat problemet op til en mere vidt- 

 gaaende behandlig er J. Frodin*), som soker forklaringen i 

 et samvirke mellem folgende faktorer: 



l)Den korte avstand mellem den norske kyst og 

 regio alpina muliggjor en betydelig transport av frø (og vege- 

 tative deler) fra det sidstnævnte omraade til det forste. Men soia 

 Frodin paapeker, kan dette ikke gjælde dem som aar efter aar 



^) Bidrag til kundsliaben om karplanternes udbredelse i Norge. Chr.a 

 Videnskapsselsliaps forh. 1882, 188G. 1892, 1897. 



-) Studier otVer vegetationen i mellersta Skandinaviens fjalltrakter. 

 2. Fjållvåxter i barrskogsregionen. Biliang t. K. Sv. Vet. Akad:s Forli. 

 Bd. 24, 1899. 



^) Scottisli Peat Mosses. Bull. of tlie Gcol. tnstit. of Upsala. Vol. X, 

 p. 226—235. 



^) Om fjållvåxter nedanfor skogsgrånsen i Skandinavien. Arkiv for 

 Botanik. Band X, no. 16, 1911. Cfr" p. 46. 



