19161 PLANTEVEKSTEX PAA FHOØENE 0(i N/EHLICUIENDE ØEH 117 



antræffes paa samme sted og tydelig foryngres der, paa lokaliteter 

 langt ute i det 3'tre kystomraade (altsaa som f. eks. Froan og 

 Froya, som ligger i 4 — 5 mils horizonlal avstand fra de nærmeste 

 virkelige fjeld, og hvor en rekrutering av alpeplanter fra fastlandet 

 vanskeliggjores av de herskende vind- og stromforhold). 



2) Forekomsten av fjeldvcksterne ved Atlanterhavskysten turde 

 derfor ogsaa bero derpaa at s k o g s f 1 o r a e n ikke naar dit ut 

 og undertrykker de forstnævnte. 



3) Kystklimatels fuglighet og rigdom paa nedbør mener Frodin 

 maatle virke skadelig paa fjeldplanterne, som næsten alle er mere 

 eller mindre xerofile, hvis ikke en anden faktor, nemlig det 

 atmosfæriske og terrestre salt motvirket dette og gjorde kystom- 

 raadet «fysiologisk tort». 



4) D e n lave sommertemperatur i kystregioneji 

 stemmer ganske overens med adskillige fjeldplanters optimums- 

 temperatur. 



Og paa side 5 uttaler han om fjeldplanterne (eller en del av 

 dem): «sannolikt ha de funnits hår alltsedan istiden, ja, kanske 

 har en del av dem under denna rent af ofvervintrat paa nordvest- 

 kusten for att senare dårifrån sprida sig ofver Skandinavien. » 

 Mol disse Fhodins resultaler kan der vistnok gjøres en god del 

 indvendinger, selv om de i det hele tal virker ganske tiltalende. 



Det er forst og fremst jordbundens store saltgehalt og den derav 

 følgende fysiologiske torhet som trænger en noiagtig doku- 

 mentation. Frodin gaar lil og med saa vidt at han anlar al del er 

 undergrundens store saltgehalt som er aarsaken til at en hel del 

 fjeldplanter («kontinentale arter») ikke optrær i kystbæltet (fordi 

 de er omtaalelige overfor saltet (1. c. p. 20)). 



Froan er næst efter de pelagiske oer i Lofolen, det sted paa hele 

 vestkysten som er mest utsat for havets paavirkning. Og hvis en 

 «fysiologisk torhet» gjorde sig gjældende i paatagelig grad, saa 

 maatte den vise sine virlaiinger tydeligst netop her, og følgelig 

 burde ogsaa fjeldplanterne være meget talrig repræsenteret her, 

 hvis sallet var saa viglig for deres ulbredelse søm Frodin antar. 

 Jeg har imidlertid ikke kunnet spore noget saadant. Hvis salt- 

 gehalten var stor, burde saltet ophobes i de talløse smaa grunde, 

 ofte avlopslose vanddammer som hyppig ligger i skaalformige for- 

 dypninger i klippegrunden, og i sommertiden, naar fordampningen 

 er kraftigst, burde saltindholdet i disse bli ret betydelig. Men 

 omkring mange av disse dammer, ofte paa de mest exponerte 

 steder nær stranden, fandtes frodige Sphagneta; og efter alt 

 hvad vi vet, er Spliagna, ialfald en række av dem, meget omtaalelige 

 overfor forskjellige salte. (Jeg har for kommet ind paa dette under 

 omtalen av strandsumpen paa Nordo,hvor antageligvis en svak salt- 

 gehalt i grundvandet holdt Spharjnum-aiienc borte). Hvis saltmæng. 

 den var saapas betydelig som I'rodin lørutsætler, saa bnrde man 



