1916] PLANTEVEKSTEN P\A FROØENE OG NÆRLIGGENDE ØER 133 



l'orsvundet? Som ovenfor i'ieinstillet (cfr. p. 128) synes nemlig i", 

 eks. Digitalis og Hijpericiun pulclinim at staa hinanden temmelig 

 nær med hensyn til sine krav til de klimatiske forhold. — Nogen 

 helt tilfredsstillende forklaring herpaa har det ikke lyktes mig at 

 linde. Digitalis sætter jo en mængde fro, og Sediim anglicum har 

 en rik vegetativ formeringsevne, og baade Digitalis, Scdiim 

 anglicum og Sagina subulafa vokser i motsætning til Hypericum 

 pulchrum og Pedicularis silvatica, paa lokaliteter hvor plante- 

 veksten er aapen og usammenhængende (i klipperevner, urer, paa 

 naken torvgrund eller strandklipper), og hvor konkurrencen derfor 

 er relativt liten, hvilket muligens delvis kan forklare deres almin- 

 delige forekomst derute. — Men forholdet stilles i et andet lys der- 

 ved at planter som Erica tetralix, Triodia decnmhens og Juncus 

 squarrosus mangler i F r o a n, tiltrods for at de her ikke 

 befinder sig ved sin nordgræ'nse, og optrær i de omgivende distrik- 

 ter, og endda mere derved at Narthecium ikke er b e m e r k e t 

 paa en eneste av de undersokte oer; den fandtes ikke 

 engang paa de store oer Maao, Vasso, Urso og Skogso i Mausund, 

 som ikke ligger mere end 9 — 10 km. utenfor Froyas nordspids. 



At edafiske forhold her spiller ind, anser jeg for udelukket; 

 likheten med Froya hvad topografi og i)lantesamfund angaar er saa 

 stor som den kan være. 



Disse vakancer og forskjelligheter turde derfor kanske bero j)aa 

 en forskjellig utviklet spredningsevne hos de angjæ'ldende arter. 

 Der er enkelte ting som tyder paa at Erica tetralix muligens har lilt 

 vanskelig for at invadere isolerte oer. Saaledes mangler den j)aaFieri 

 o e n e;^) og paa U t s i r e, som, ligger ute i havet vest for Karmoen, 

 har jeg bare fundet et par eks. paa et eneste punkt paa hele oen 

 (juli 1916). Men NartJwciiim og Triodia er i motsa^tning hertil 

 begge m. alm. paa Fanoene, likeledes paa Utsire. 



Min personlige mening er den at alle de ovenfor nannte atlan- 

 tiske ])lanter som manglet i Froan, aldrig har vokset de r. 

 Av forskjellige grunde har de ikke magtet at komme sig ditut. Var 

 de nemlig forst kommet til dette lille arkipel, saa skulde man vente 

 at de lettere hadde kunnet persistere derute, hvor forholdene er 

 endda mere atlantiske, end paa Froya. Froan burde med sine 

 utpra^gede milde vintre netop kunne huse atlantiske relikter: og 

 da jeg forste gang steg i land derute, ventet jeg ogsaa at finde de 

 nordligste utposter netop for en ra^kke saadanne planter. Dette slog 

 ogsaa til, om end bare for nogen faa stykkers vedkommende 

 (tiolcus mollis. Sagina subulata, Sedum anglicum og Digitalis). 



Disse mange vakancer kunde kanske ogsaa taes til indtægt for 

 den opfatning at de atlantiske planter forst relativt senere har 

 evnet at komme sig ut i skjan-gaarden end længer nordover i landet. 



'i Cfr. C. H. OsTEXFKLi): l'li:inero.y;;niKie and Ptcri(ioi)liyta ol' Tlie 

 Fa-røes. (Copenhagen 1901, p. IH. 



