Om hvalarnes härstamning. 



Af 

 EINAR LÖNNBERG. 



» 



Föredrag' pä K. Veteuskaps-Akademiens högtidsdag- 

 den 31 mars 1910. 



Redan Aristoteles hade en klar uppfattning om, att 

 b valarne ej voro fiskar, utan att de andades med lungor och 

 födde lef vande ungar, som de gåfvo mjölk till att dia. Men 

 trots detta och trots det stora anseende, som Aristoteles 

 åtnjöt och som gjorde honom till högsta auktoritet på det 

 naturvetenskapliga området under många århundraden, räk- 

 nades hvalarne ej blott af den stora allmänheten utan äfven 

 af de vetenskapliga skriftställarne till fiskarne under mera än 

 2,000 år efter den store grekiske forskarens död. Visserligen 

 frånskilde engelsmannen Willughby (f 1672) hvalarne från 

 fiskarne, då han höll på med utarbetandet af ett verk om de 

 senare, men då detta först efter hans död kom att utgifvas af 

 hans vän och medarbetare Ray, vågade denne ej fullfölja 

 Willughby's uppslag i denna riktning. Han ville ej alltför 

 mycket af vika från allmänna uppfattningen och framlägga några 

 paradoxa meningar, sade han, och därför räknade han hva- 

 larne till fiskarne. Det blef sålunda Linne förbehållet att år 

 1758 definitivt öfverföra hvalarne från fiskarnes till dägg- 

 djurens klass. 



Orsaken till detta sega fasthållande af en felaktig uppfatt- 

 ning af hvalarnes natur är att söka i deras lefnadssätt och deras 

 kroppsform. Alla h valar tillbringa hela sitt lif i vatten och i 

 samband härmed förete de i hela sin organisation en mängd 

 af tillpassningar, som vid flyktigt betraktande delvis kunna 

 förefalla såsom likheter med fiskarne. Egentligen inskränker 

 sig dock denna ytliga likhet till hvalarnes spolformiga skap- 

 nad, deras nakna hud, förefintligheten af ett par bröstfenor, 



