226 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1910. 



lång, rak men spiralvriden stöttand. Den högra stannar i 

 växten och kommer i regel ej alls till synes, hvilket ock gäller 

 om honans båda tänder. Undantagsvis kan dock hos hanarne 

 båda eller blott den högra tanden komma till utveckling. 

 Stöttanden är vriden åt vänster, äfven om det är den högra, 

 som är utvecklad. Narh valarne äro gråskäckiga och omkring 

 4 m. långa. Narh valens lefnadssätt är föga kändt, då den 

 håller sig uppe bland den eviga polarisen. Man vet ej ens, 

 hur den använder sin stöttand, som kan bli öfver 2 m. lång. 

 Många hypoteser härom ha framkastats såsom att den därmed 

 skulle stöta hål i isen, eller på den spetsa sitt byte, för att blott 

 omnämna de minst äfventyrliga. Sannolikast är dock, att 

 den hufvudsakligen är ett vapen vid hanarnes inbördes strider, 

 alldenstund blott de och ej honorna äro försedda därmed och 

 den sålunda är en sekundär könskaraktär. Man kan ju på 

 sätt och vis jämföra narhvalarnes betar med hjortarnes horn. 

 Många fabler ha knutits vid narh valständerna såsom t. ex. 

 om »haf senhörningar » och andra vidunder. Förr i tiden då 

 endast få narh välstånd er kunde komma i handeln, betraktades 

 de såsom oerhörda dyrbarheter och betalades med fabelaktiga 

 summor. Smärre stycken af sådana tänder användes nämligen 

 såsom lyckobringande medel och t. o. m. som medicin. 



Genom sin svaga tandväpning bilda dessa hvalar på sätt 

 och vis biologiskt ett slags öfvergång till de bläckfiskätande 

 hvalarne, som dock utgöra en särskild familj . Denna omfattar 

 ej så många arter som delfinerna men kan dock framvisa 

 flera olika typer, som naturligt fördela sig i två grupper, kas- 

 keloter och näbbhvalar. Den förstnänmda af dessa, som ut- 

 märker sig genom ett flertal tänder i underkäken, innesluter 

 jätten bland tandhvalarne, kaskeloten eller spermacetihvalen 

 {Physeter catodon), som bl. a. utmärker sig genom sitt kolossala 

 hufvud, hvars kranium är det mest ombildade i hela dägg- 

 djursserien, i det att en del ben äro undertryckta eller saknas 

 och andra äro omformade, så att de knappt kunna igenkännas. 

 Framförallt i ögonen fallande är en hög kam, som reser sig 

 bakom och delvis på sidorna af nosj)artiet, så att skallen i 

 viss mån får utseendet af ett ofullständigt jättetråg. I detta 

 ligger en ofantlig säcklik bildning, som innesluter den värdefulla 

 spermacetioljan, hvilken jämte späcket gör kaskeloten mycket 

 eftersträfvad af hvalf ångare. En annan värdefull produkt, 

 som erhålles från denna art, är ambran en gråaktig massa, som 



