OM HVALARNES HÄRSTAMNING. 229 



Släktet Mesoplodon har en stor hoptryckt tand på hvar- 

 dera sidan i underkäken ett stycke bakom spetsen. En art 

 Sowerby's småhufvudhval {M. bidens) har tillfälligtvis strandat 

 äfven vid svensk kust. Bland andra arter till detta släkte 

 märkes en sydlig form 31. layardi, hos hvilken de nämnda 

 tänderna växa ut bandformigt och kröka sig om öfverkäken, 

 så att munnen alltså blott ofullständigt kan öppnas. Det 

 är ej att undra på, att detta till en början ansågs vara ett 

 pathologiskt fenomen, men man har senare funnit det vara 

 normalt. 



Det fjärde släktet Ziphius har två fungerande tänder i 

 underkäkens spets. Många artnamn ha gifvits inom detta 

 släkte, men ovisst är, om det i nutiden innesluter mera än en 

 art, Z. cavirostris, som äfven tillfälligtvis strandat i Bohuslän, 

 men som tyckes vara utbredd i alla haf. 



Af tandhvalarné återstår nu blott en liten grupp af flod- 

 delfiner, som sinsemellan äro rätt olika, men, som i sin byggnad 

 förete en hel del ursprungliga karaktärer, som förena dem med 

 utdöda former. Men tillika visa de åtskilliga drag, som äro 

 gemensamma för dem och de typiska delfinerna och andra 

 häntyda på ett sammanhang med kaskeloterna. Med alla 

 sina afvikelser intaga de sålunda en ganska central ställning 

 af en viss ålderdomlig prägel. 



I Ganges lefver en af dessa former, infödingarnes »Susuv^ 

 {Platanista gänget ica). Den saknar egentlig ryggtena, men är 

 välförsedd med tänder och rotar med sin känsliga nos i flod- 

 gyttjan efter fiskar och kräftdjur, ögonen äro högst minimala 

 och torde knappt kunna göra tjänst. Kraniet påminner med sina 

 höga kammar något om en kaskelots. Halsregionen är ovanligt 

 väl utvecklad. I Amazonfloden och Orinoco finnes ett annat 

 släkte med en art {Inia geoffroyensis), hvars kranium äfven 

 påminner om kaskelotens liksom äfven andra drag i dess 

 byggnad. Tänderna äro talrika (26—32 i hvar käkhalfva) 

 och ha veckad emalj samt dessutom hos de bakre tänderna en 

 liten bispets, som häntyder på, att dess förfäder haft flerspetsade 

 tänder. Ett annat minne från förfäderna är den borstbesätt- 

 ning, som Inia har på nosen. Äfven denna form saknar rygg- 

 fena. Inia betraktas med stor fruktan och vidskepelse af in- 

 födingarne. 



^ Ett ononiatopoietiskt namn, som härmar djurets fnysning vid and- 

 hämtningen. 



