OM HVALARNES HÄRSTAMNING. 231 



grönlandslival uppgår till omkring 25 å 30 tusen kronor. 

 Få torde alltså ha ett dyrbarare mungarnityr ! Bardernas 

 längd kan uppgå till 12—13 sällan 15 engelska fot eller omkring 

 360 — 390 cm. Hela djurets längd är omkring 15 — 19 m., 

 sällan 21 m. Hufvudet upptager en tredjedel häraf. Den 

 vanliga färgen är svart med underkäkspartierna hvitaktiga. 



Grön] andsh valen är rent arktisk till sin förekomst. 



I de tempererade delarne af Atlanten lefver nordkaparen 

 {B. glacialis) eller som den också kallas Biscaya-hvalen efter 

 dess forna talrika förekomst i Biscayabukten. Den var mycket 

 tidigt där föremål för fångst af baskerna och sedan af allt flera 

 folk, som förföljde den undan för undan allt längre mot norden 

 öfver hela dess utbredningsområde och detta med sådan in- 

 tensitet, att man hade alla skäl att tro den vara fullständigt 

 utrotad vid 1800-talets början. Då på grund af trytande 

 jaktföremål demia gren af livalf ångsten upphörde, fanns dock 

 en mycket fåtalig stam kvar, som något ökats, så att man i 

 slutet af förra århundradet åter började få se nordkapare i 

 Nordatlanten. Med den tekniska fulländning, som hvalf ång- 

 sten nu fått, är det dock föga hopp, att nordkaparens historia 

 skall bli särdeles lång, ty äfven den har djrrbara barder 

 förutom späckets värde. Nordkaparen är helsvart och har 

 proportionsvis mindre hufvud än Grönlandshvalen, det är 

 nämligen blott 25 — 28 procent af kroppslängden, som är 

 14—17 m. Mycket närbesläktade former finnas i södra, 

 Atlanten och i hafvet kring Japan. 



Neohalcena marginata har man kallat en liten bardhval 

 som blott är omkrig 6 m. lång och är hemma i södra Stilla 

 oceanen. Den bildar en öfvergång mellan räthvalar och fen- 

 hvalar, ty den saknar strupfåror som de förra men har en liten 

 ryggfena som de senare. Denna hval säges vara en ovanligt 

 god dykare och den har ett större antal ref ben ( 1 7 par ) än nå- 

 gon annan hval. Ref benen äro också jämförelsevis grofva 

 men löst fästa. 



Bland fenhvalarne finnes äfven i nutiden ett större antal 

 former än bland räthvalarne. I norra Atlanten finnes ej 

 mindre än 5 goda arter fördelade på två släkten. Det ena af 

 dessa (Balcenoptera) innesluter 4 arter, blåhvalen {B. muscuhis) 

 den längsta af alla kända arter, som blir 21 till omkring 26 

 m. och är mörkt blågrå med helsvarta barder; sillhvalen B. 

 phy salus) 18 — 20 m., of van gråsvart under hvit, en del barder 



