OM HVALARNES HÄRSTAMNING. 



239 



ståndpunkt som hos en creodont. Nackens ledknappar så- 

 väl som nackkam och tinninggrop äro väl utbildade och ok- 

 bågen rätt stark. Detta tyder på väl utvecklad nackmusku- 

 latur och rörligt hufvud men äfven på en god tuggmuskulatur, 

 som hos nutida hvalar är föga utbildad. Pannbenen äro starkt 

 utbredda åt sidorna öfver ögonhålorna, hvilket erinrar om 

 förhållandet hos hvalarne. 



Ansikts- eller nospartierna äro starkt utdragna. I sam- 

 band härmed äro äfven mellankäksbenen förlängda bakåt, 

 för att nosen skall vinna fasthet. Näsbenen bilda ett långt 

 tak öfver näshålan och de yttre näsöppningarne äro visserligen 

 flyttade till nosens öf versida, men kunna ej sägas vara förskjut- 

 na bakåt i någon afsevärd grad. Däremot visar en blick på 



Fig. 1. Kranium af creodonten Sinopa agilis Marsh från sidan i Vi nat. 

 storl. Från eocena lager i Nordamerika, samma släkte äfven funnet i 

 Egypten, pmx. mellankäksben, na. näsben, mx. öfverkäksben, fr. pannben. 1. 

 tårben, ma. okben, pa. hjässben, sq. fjällben. 1 — 4 till vänster mellantänder 

 eller premolarer, 1 — 3 till höger äkta kindtänder eller molarer. Efter Wortman 



kraniets undersida, att den hårda gommen sträcker sig mycket 

 långt bakåt och (choanerna eller) de bakre (inre) näsöppnin- 

 garne ligga i samband härmed långt bakåt. Detta är också 

 en tydlig tillpassning till vattenlif. Tandbeväpningen är af 

 stort intresse, ty den visar ej några betydande afvikelser från 

 creodonternas. Antalet är tydligen detsamma som hos dem, 

 3 f ramtänder, 1 hörntand, 4 mellantänder (prämolarer) och 

 3 äkta kindtänder. Hörntanden är stor som hos rofdjur. 

 Till och med den första, minsta mellantanden har tvenne rötter. 

 Den andra mellantanden har två rötter, men den tredje och 

 fjärde tre. De ha två tydliga spetsar och en förlängning af 

 emaljen inåt tyder på en förutvarande inre häl. Alla äkta 



