246 



VETENSKArSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1910. 



sägas äga rum och de främre extremiteterna måste alltså ha 

 varit fenlika. 



Denna Microzeuglodon betraktas som en af stamformerna 

 för Squalodontiderna. 



En annan dylik primitiv form beskrefs 1904 från miocena 

 lager på Sicilien af Dal Piaz under namn af Neosqualodon 

 assenzce Forsyth Major. Denna ägde 10 a 11 tvårotade 

 kindtänder. De bakre af dessa voro hoptryckta triangulära 

 6-spetsade d. v. s. med tre små spetsar i bakkanterna och två 



atA 





Fig. 5. Två underkäkskindtänder af Microzeuglodon caucasicus Lydekker, 



till höger upptill (efter Lydekkeb); kindtand af Prosqualodon australis 



LYDEKKER, till venster (efter Lydekker); tre kindtänder af Neosqualodon 



assenzcB Forsyth Major, nedtill (efter Dal Piaz). 



i framkanten. De främre däremot voro 4-spetsade med endast 

 två småspetsar i bakkanten och en i framkanten. 



Denna Neosqualodon kan sägas vara den ursprungligaste 

 representanten af Squalodontidce, som man känner från Europa. 



År 1893 beskref Lydekker från miocena lager vid Chubut 

 i Patagonien en intressant tandhval, som han kallade Pro- 

 squalodon australis. 1899 erhöll han mera material och bättre 

 kännedom om densamma och förra året kunde True ytterligare 

 komplettera meddelandena om den. Enligt hvad man nu 

 känner hade Prosqualodon ett kranium, som i stora drag öfver- 



