248 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1910. 



rum i mellantandsregionen af öfverkäken och i dennas bakre 

 parti men framom de äkta kindtänderna samt genom ny- 

 bildning.^ 



Under miocentiden uppträdde talrikt i alla haf de hval- 

 djur, som kallats Squalodon, emedan deras tänder ha en viss 

 likhet med hajtänder. Till sin form äro /SgwaZorfow-tänderna 

 visserligen ganska växlande och de undergå en betydande om- 

 bildning under utvecklingens lopp. De äro från sidorna hop- 

 tryckta med kanterna mer eller mindre småtandade. Hos 

 de äldre typerna är denna tandning af kanterna mera djup, 

 och den är hos alla mera utpräglad i bakre än i främre kanten. 

 Den främre kanten är stundom slät och hos yngre former för- 

 svinner tandningen äfven i bakkanten men kvarstår längst 

 vid kronans bas. Tändernas allmänna form kan äfvenledes 

 vara mycket olika dels kort och trubbig dels lång och spetsig, 

 men alla öfvergångar mellan dessa ytterligheter finnas. 



De tänder, som motsvara f ramtänder (3) och hörntand(l) 

 samt de främre mellantänderna (4), ha blott en rot, men de bakre 

 mellantänderna och de äkta kindtänderna, där dessa ej redu- 

 cerats, ha två rötter. De tvårotade tändernas antal är från 

 5 till 10 i hvar käkhalfva vanligen omkring 7. Af dessa kunna 

 blott de tre bakersta räknas som äkta kindtänder (molarer). 

 En ökning af tandantalet har sålunda ägt rum på sätt, som of van 

 anförts. Tandformeln för Squalodon blir alltså f ramtänder 

 Va, hörntänder Vi, mellantänder ^/o — '^/g och äkta kindtän- 

 der ^/2. 



Skallen hos Squalodon är tillplattad och baktill rundad. 

 Näsbenen äro reducerade och näsöppningarne flyttade långt 

 bakåt såsom hos nutidens tandhvalar, med hvilka Squalodon 

 i stort sedt öfverensstämde med afseende på kraniets allmänna 

 byggnad. Halskotorna voro fortfarande fria från hvarandra 

 (ej sammanvuxna), men om ryggraden i öfrigt känner man 

 ännu föga. 



Under öfre miocentiden fortsattes ombildandet af Squa- 

 lodontidernas tanduppsättning, så att man erhåller en hel del 

 öfvergångsformer, som förbinda dem med de nutida tandhva- 

 larne. Det är i synnerhet genom österrikaren Abel's omfat- 



* Dylik nybildning af tänder är ej något enastående inom däggdjurens 

 klass. Hos t. ex. sirendjuren bildas oupphörligen nya tänder, ehuru på ett 

 annat sätt. Där uppstå de bakom kindtänderna och hela tandraden skjutes 

 fram i mån af behof och afnötning alldeles som ett paternosterverk. Äfven 

 hos vissa bältor har en tandförökning ägt rum. 



