268 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1910. 



större afstånd från solen än t. ex. Merkurius. I den ytterligt 

 förtunnade kometatmosfären är förmodligen spelrum för me- 

 kaniska mikroprocesser, hvilka kunna alstra ljus. 



Men det mest antagliga synes vara — enär gaseruptioner 

 inom kometens kärna synas utgöra källan till kometsvansar- 

 nas utbildning — att ljusutvecklingen inom kärnan till stör- 

 sta delen får tillskrifvas sådana eruptioner, framgågna ur 

 vakuoler, hvilkas höljen under inverkan af solvärmet genom 

 afdunstning förtäras. Huggins menar, att kometerna bestå 

 af fint fördelade kolpartiklar, hvilka äro mäktiga att upptaga 

 solenergien och småningom ernå en temperatur tillräcklig till 

 förgasning. Komans ljusutveckling kan näppeligen bero på 

 fosforescens, emedan detta fenomen tillkommer endast fasta 

 kroppar. Donati var den förste, som — år 1864 — under- 

 sökte kometljuset spektroskopiskt (å Tempel's komet) och 

 fann det samma uppdela sig i tre ljusa strimmor i gult, grönt 

 och blått. Huggins visade på Winnecke's komet af år 1868, 

 att de ljusa banden, belägna vid 



;. = 563,5 

 516,6 

 472,3 



(431,2) undantagsvis synligt 



öfverensstämde med gnistspektrum, erhållet af kol i olivolja. 



Det har påståtts, att dessa band i kometernas spektrum 

 hafva en olika karaktär mot kolvätenas spektrum. Dock sy- 

 nes denna uppfattning vara beroende däraf, att vid svaga 

 kometer nödvändigheten gör sig gällande att betydhgt öppna 

 spektroskopspringan, hvarigenom spektralbanden deformeras 

 och kunna komma att synas vara aftagande i intensitet äfven 

 åt den röda sidan, medan kolvätespektrums band äro skarpt 

 begränsade åt röda sidan och af tona åt den violetta sidan. 

 Men har man en ljusstark komet under observation och 

 springan göres tillräckligt smal, så är hkheten mellan spektra 

 slående, i det de tre hufvudbanden exakt öfverensstämma i 

 läge. intensitet och i det sätt och den grad, hvarpå de äro 

 afskuggade mot violett. I allmänhet synas i kometspektrum 

 blott tre band, nämligen kolvätets mellersta, men lios Coggia's 

 ljusa komet af år 1874 visade sig fem band tillhörande kol- 

 vätet; dock kunde Huggins se blott tre. 



Den första komet, hvars spektrum fotografiskt erhölls, var 



