270 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1910. 



bon, var det först Daniel's komet 1907 och Morehouse's 

 komet 1908, som i detta afseende blefvo undersökta. I dessa 

 kometer upptäcktes nya strålar vid 



X 456 426 401 



hvilka hade sin fortsättning i kometsvansen. Deslandres 

 menar, att dessa strålar äro de för kometsvansarna egentli- 

 gen karakteristiska. Enligt observationer på Lick-observato- 

 riet af Campbell äro dessa linjer dubbletter. Vid slutet af 

 november var enligt Campbell den MoREHOUSE'ska kometens 

 spektrum sammansatt på följande sätt: 



[Astroph. Journal XXIX pag. 84; jfr Komet Well 1887 

 här ofvan.] 



1^ 400 402 I okändt ursprung; 



496—428 • i:''''invarande i 



[ kärnan af komet 

 455—457 ) Daniel 1907- 



■/- 474 I 



516 /■ kolspektrum. 

 5C3 j 



Professor Hartmann erhöll den 27 oktober med 140 m. 

 exponering följande linjepar i MoREHOUSE-kometens koma: 



387,4 förmodl. randen af tredje 



390,9 cyanogenbandet. 



400,1 



402,0 



425,3 antagna härrörande 425,6- 



427,6 af chroinspektrum: 427.5. 



H. anser vätets spektrum för uteslutet. Säkert är, att 

 ingen af linjerna H^, Hg, Hr var i kometens spektrum när- 

 varande. Ett intressant förhållande är, att enligt Desland- 

 res vissa linjer visa olika inklination till spektrums längd- 

 riktning, hvadan ämnen tillhörande olika radiationer skulle 

 vara påverkade af olika krafter. 



Såsom ofvan nämdt voro hos den HALLEY'ska kometen i 

 början af dess apparition vid slutet af 1909 i likhet med den 

 MoREHOUSE'ska kometen cyanogenstrålarna de först och ute- 

 slutande framträdande. 



Den i början af år 1910 synliga ljusstarka Innes's komet 

 visar den 27 januari enligt meddelande från Lick-observato- 

 riet de tre regulära kometbanden äfvensora D-linjen i orange. 

 Ät den röda sidan om denna linje är enligt oberoende iakt- 

 tagelser af Wright och Aitken en märkbar ljusning synlig 



