NYARE IAKTTAGELSER ÖFVER KOMETER. 273 



som utmärkte Donatis komet och det samma gäller om de 

 af Williams tecknade strålarna. I en viss motsats till Wil- 

 liams teckning står John Herschels beskrifning af kometen. 

 Den 30 juni (förmodligen vid annan tid en Williams teckning 

 af samma datum) hade den en längd af 30°; dess största 

 bredd, som hastigt minskades från kärnan räknadt, var tro- 

 ligen 5°; svansen företedde ett antal ljusare strimmor. Den 

 2 juli hade svansen betydligt minskats i bredd och skjutit 

 fram till den extravaganta längden af 72°. Den företedde 

 ingen bifurkation, inga sidoutsprång och ingen kurvatur såsom 

 Donatis komet 1858. Den 4 juli noterades svansens längd 

 till 80° samt var fullkomligt rätlinig — hviket naturligtvis 

 är att förstå med afseende på en storcirkel på sfären. Att 

 den eruptiva verksamheten inom denna komet var i ovanlig 

 grad intensiv, framgår äfven däraf, att den afsöndrade icke 

 mindre än 11 envelopper mot solen under tiden mellan den 

 2 juli och den 19 juli. Den ena af de båda strimmor, som 

 begränsade det ofvannämnda knippet — sex olika strimmor 

 voro däri skönjbara — observerades äfven af Webb, medan 

 Williams en timme före midnatt iakttog dem båda; de nådde 

 ej helt fram till kometens kärna. Webb menar, att de samma 

 utgjorde den perspektiviskt sedda randen af en konisk ut- 

 strålning från kometen. Denna solfjäderformiga bildning slöt 

 sig snabbt tillsamman, hvilket förklarar, att kometsvansen 

 sedermera kan beskrifvas såsom en enkel rätlinig strimma. 

 1843 års stora komet utsköt den 11 mars under loppet 

 af en dag en bistråle till den ursprungliga 25° långa svansen, 

 hvilken nybildning var dubbelt så lång som den första och 

 med den samma bildade en 18° vinkel. »Hade vi här» — 

 säger John Herschel om denna företeelse — »att göra med 

 materia, sådan som vi vanligen föreställa oss den samma, så 

 måste den uppenbarligen stå under inflytande af krafter, 

 som äro ojämförligt starkare än tyngdkraften och af helt 

 olika natur.» Då denna komet, såsom of van nämnts, kom så 

 nära solen, att den på 2* 11™ beskref en 180° båge omkring 

 henne, så kan den — säger Miss Clerke — »betraktas såsom 

 ett experimentum crucis beträffande kometsvansarnas beskaf- 

 fenhet; ty uppenbarligen hade ett fast bihang af många mil- 

 lioner mils längd icke såsom en svängd sabel på 131 minuter 

 kunnat vridas från den ena sidan af solen till den andra.» 



Vetenskapsakademiens Årsbok. 8. 1910. 18 



