274 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1910. 



I förhållande till kometsvansens längd var kometens radius 

 vektor försvinnande liten, nämligen: 



kometens periheldistans 90000 mil 



kometsvansens längd 33000000 mil 



Äfven kometen 1901 I var anmärkningsvärd för en bi- 

 furkation analog med 1843 års komet. Dess principala svans, 

 som icke öfverskred 10° i längd, föregicks af en 30° lång strimma, 

 som utgrenade sig från densamma, bildande med hufvudrikt- 

 ningen en vinkel af 40° eller nära nog en half rät vinkel. 

 Den beskrifves hafva haft ett strimmigt utseende. 



Fig 1. Perrine's komet 1902 b fotograferad vid Stockliolms 

 Observatorium den 6 okt. 1902. 



Då kometsvansarna, äfven om de äro ljusstarka, dock 

 visuellt endast med svårighet kunna fixeras och det endast 

 lyckats särdeles framstående observatörer såsom J. Herschel 

 beträffande Halley's komet ^ af 1835 och W. C. Bond be- 

 träffande DoNATis komet ^ af 1858 att af de samma utföra 

 skisser, som nära träffat realiteten, så förskrifver sig vår 

 nogare kännedom om dessa fenomen egentligen från den tid, 

 man började lyckas att fotografiskt af bilda dem. År 1881 

 bildar i detta hänseende epok, i det Tebbutt:s komet af 

 samma år var den första, af hvilken man lyckades erhålla 



^Results of Astronomical Observations, made during the years 1834 

 5, 6, 7, 8 at the Cape of Good Hope. 



^ Charles A. Young, Manual of Astronomy, 1904 pag. 443. 



