276 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK, 1910. 



sistens. Detta var förhållandet med Brook's komet 1893 IV 

 samt med Morehouse's komet i synnerhet i oktober månad 

 1908. Om den förra af dem säger Barnard: »Den företedde 

 en svans såsom ingen kometsvans förut blifvit iakttagen. 

 Den eleganta symmetrien var förstörd: kometsvansen var 

 bänd, vriden, böjd och större delen af den samma hade bru- 

 tit upp i knutar och massor af nebulositet.» 



I det andra fallet synes strålningen utgå i riktning mot 

 solen, men snart därifrån afböjas bakåt; kometsvansen blir 

 då på större afstånd lättare irregulärt deformerad, än om 



Fig. 3. Morehouse's komet fotograferad vid Stockholms 

 Observatorium den 13 okt. 1908. 



strålningen synes utgå centralt från kometens solfrånvända 

 sida. I detta fall observerar man envelopper, hvilka omgifva 

 kärnan åt solsidan till större eller mindre antal och i hvilka 

 de ursprungliga ejektionerna från kärnan förlora sig. Dessa 

 envelopper hafva sfärisk eller parabolisk form. I närheten 

 af komethufvudet är i detta fall rörelseformen mera geome- 

 triskt regulär än i det fall, då strålningen finner af lopp vid 

 kometens skuggsida. De ansenligare kometerna tillhöra i 

 regeln denna typ och Halley's komet af 1835—36 (Chambers, 

 The story of Comets, Plate I) är ett eklatant exempel på den- 

 samma, h vilken vi må benämna envelopptypen i motsats till 

 den förstnämnda eller radiationstypen. Äfven Morehouse's 

 komet af år 1908 visade under vissa tider såsom en fas af 



