NYARE IAKTTAGELSER ÖPVER KOMETER. 281 



till betydligare längd af 1,5° emanerar. Då man 

 dock ej får föreställa sig, att strålarna i värklig- 

 heten trängt sig tillliopa, utan det får antagas, att 

 ofvannämnda huva är en nybildning under loppet 

 af 3 timmar, så är den hastighet, med hvilken 

 dessa strålar skjutit fram under trycket af en för- 

 trängd envelopp att beräkna till minst 25 km. /sek. 

 Man jämföre härmed strålningens förträngning sept- 

 13 m. fl. dagar. Jfr äfven här of van pag. 273 ci- 

 terade beskrifning af 1861 års komet samt A. Kopff 

 »trber die Bewegung seitlicher Schweifpartien beim 

 Kometen 1908 c Morehouse», Astr. Nachr. N:o 

 4348, där förf. uppgifver det visat sig, »att den 

 vinkel som sidostrålarna bilda med den förlängda 

 radius vektor, med tilltagande tid förminskas». 

 Koman är å denna plåt halfmånformig, starkt skug- 

 gad, med räta kanten genom kärnan, hvilken punkt- 

 formigt framskymtar genom töcknet. 



Plåtparet 1342 och 1343 visar sålunda, att 

 strålningen på ett fåtal timmar från att att hafva 

 varit vidvinklig kan lägga sig ned utefter komet- 

 svansens riktning, likasom en fågel ordnar sina 

 vingar, då han efter flykt har fattat fast fot. 



N:o 1345. Okt. 27. Den geometriska fullkomligheten hos kärnans enve- 



|^6t IQrn js. lopper är störd, ej heller är den synliga envelop- 

 pen numera anmärkningsvärdt i ögonen fallande. 

 Kärnan är liten och aftonad. Strålningen ema- 

 nerar bakåt (vinkel omkr. 30°), uppenbarligen en 

 följd af sammandragningen okt. 25. Dock är 

 sammandragningen af enveloppen kring kometens 

 kärna ej allsidigt sfärisk såsom sept. 28, utan på 

 sin höjd halfsfärisk. I sammanhang därmed är 

 komethufvudets form numera bestämdt dissym- 

 metrisk i radius vektors riktning. Den flodartade 

 formen i svansens förlängning har numera gifvit 

 vika för mera sönderfallna strålkomplexer. 



N;o 1348. Nov. 4. Flere, åtminstone två envelopper utsända bakåt- 



6t l8ni 45S. böjda strålknippen (30° ä 45° vinklar). Strålningen 

 är ljusstark och vindad. Kärnan är stor, töcken- 

 formig och aftonad. Det ljussvaga envelopphöljet 

 åt solsidan är af mindre tjocklek och ej mer så i 

 ögonen fallande. Svansen återtager på större af- 

 stånd från kärnan den flodliknande, sedermera i 

 strömmar sönderspringande formen. Eruptionerna 

 äro uppenbarligen häftigare än förut. 



N:o 1353. No v. 7. Kärnan är stor, töcknig samt öfvergår omärkligt i 



Qt 29"^ OS. enveloppen. Strålningen bildar en vinkel af omkr. 



40" mellan två nästan raka, regulära strålar. Där- 



inom finnas irregulärt deformerade strålar. Den 



